43 



Exemplář, který k O' Orbigny-ovu popisu se lépe hodí, jest vyobrazen na Tab. IV. obr 1 

 (zvětš. 45 ,í!), a jeví ony ostré záhyby a rozšíření poslední komůrky, jakéž D' Orbigny jmenovitě 

 vytýká; taktéž i embryonální komůrka tvarem a velikostí se shoduje s jeho výkresem, takže nám 

 představuje typickou formu. Beissel 1. c. považuje tento druh za totožný s Fr. angusta Xilss. Pokud 

 pravda to jest, nelze mi říci; pozoruhodno jen jest, že druh Fr. angusta mimo Reusse skoro nikdo 

 neuvádí, za to ale Fr. Verneuiliana častěji bývá citována. Podobně se to má i s jinými Reussovými 

 druhy, jež nikým jiným popsány nebyly, takže dle jeho chatrných výkresů nově nalezené druhy 

 lze jen přibližně určití. 



Dosti hojně u Lžovic a Přemyšlan. 



Frondicularia inversa Reuss. 

 Tab. IV. obr. 5—8. 



Literaturu a popis viz Perner 1. c. p. 34. Tab. VII. obr. 9. 



Vyobrazení několika forem v bělohorských vrstvách přicházejících podávají obraz o měnivosti 

 obrysů a celého habitu tohoto druhu, jenž velmi úzce souvisí s taktéž hojnými druhy Frondicularia 

 mucronata a Fr. Cordai, od nichž se liší hlavně hladkostí povrchu; jen u starých individuí poblíže 

 mediány bývají žebra ozdobena jemnými lištnami, jakž to obr. 8. znázorňuje. 



Formy, které souhlasně s Reussovými popisy mají jemné rýhy i na prostoře mezi švy, a vy- 

 skytují se také v našich korycanských vrstvách, jsem dosud nepozoroval. Beissel (Lit. 1. c. T. \ III. 

 fig. 44 — 53) vyobrazuje pod jménem Frond. inversa formy, u nichž se rýhy táhnou přes celou skořápku; 

 u jeho výkresu fig. 36. patrno, že též jen mezi švy byly rýhy u některých exemplářů vyvinuty. Bohužel, 

 že při způsobu reprodukce Beisselových výkresů l ) nedá se někdy pro nezřetelnost detailu v ozdobě 

 skořápky rozhodnouti, zdali formy vyobrazené v tento druh náleží. 



Hojná ve všech polohách bělohorských vrstev (vyjma vehlovickou opuku). 



Frondicularia Cordai Rss. 

 Tab. V. obr. 9. 



Literatura: 



Reuss. Verst. I. p. 31. T. VIII. fig. 26—28. T. XIII. fig. 41.; II. p. 108. T. XXIV. fig. 38. 

 Denkschr. Akad. Wiss. Wien. Bd. 7. 1854. pag. 66. T. XXV. fig. 3. 

 (Geinitz). Palaeontogr. XX. 2. p. 95. T. II 21. fig. 8—10, 12, 13. 



Skořápka vejčitá neb obráceně srdčitá, dole (u dospělých normálních exempláru rovna, na 

 dolních rozích okrouhlá; jinak jest ale velmi proměnlivá v obrysu. Četné (počtem až 15> komůrky 

 jsou buď ostroúhlé neb obloukové a odděleny jsou úzkými nízkými lištnami. Embryonální komůrka 

 vyčnívá z dolního kraje. Komůrky ostatní jsou jemnými rýhami zdobeny, což se pozoruje ale jen u starších 

 exemplářů jako je náš vyobrazený. 



Velikosť: - 8 — 12 mm. — Naleziště: Stradouň; zřídka. 



l ) Práci Beisselovu po jeho smrti r. 188" uveřejnil E. Holzapfel r. 1891. Jest neúplná, obsahujíc pouze čeledi Lituolidae, 

 Textillaridae, Lagenidae a část čeledí Globigerinidae a Rotalidae, čeho/, tím více litovati dlužno, auto Beissel byl jedním z pra- 

 malého počtu kontinentálních evropských badatelů, kteří se klonili k náhledům anglických odborníku, a ku zkoumáni svému vedle 

 přehojných průřezů a umčlých výplňků komůrek, vždy neobyčejně velký počet exemplářů měl k disposici Nékd\ al 3000! 



