44 



Frondicularia Archiacina D' Orb. 

 Tab. V. obr. 3. 



D' Orbigny. Mém. Soc. géol. Fr. Vol. IV. 1840. p. 20. Pl. I. fig. 34—36. 

 Reuss. Verst. I. 1845. p. 31. T. XIII. fig. 39. 



Williamson. Recent. Brit. Foram. 1858. p. 24. Pl. II. fig. 51 (fossilní). 

 Jones. Geologist. Vol. VI. 1863. p. 295. Pl. XV. fig. 16, 17. 

 Brady. Challenger. 1884. p. 520. Pl. CXI V. fig. 12. 



Burrows Sherborn and Bailey. Journ. R. Micr. Soc. 1890. p. 558. Pl. X. fig. 6 a, b. 



Beissel. Abh. k. preuss. Landesanst. N. F. Heít. 3. 1891. p. 39. T. VIII. fig. 1 — 12 (Archiaci). 



Chapman. 1. c. 1894. p. 155. Pl. III. fig. 6. 



Skořápka u typických exemplářů čárkovitá, zvolna se rozšiřující; embryonální komůrka 

 jest kulovitá, více žebry opatřená. Ostatní komůrky jsou odděleny vysedlými hranatými buď špičatě 

 obloukovitými neb lomenými lištnami, které se v mediální čáře úplně stýkají, a jsou v tak ostrém 

 úhlu k sobě ukloněny, že při styku svém ještě malý výběžek tvoří, a to až přes výšku, ' ve které 

 se druhá následující komůrka nasazuje. Po stranách vyduté komůrky objímají více než z polovice 

 předcházející komůrku, a tvoří tím lem. 



Ačkoliv D' Orbigny a Reuss zcela souhlasné a zřetelné výkresy podali, přece identifikují 

 s tímto druhem angličtí badatelé množství jiných forem, jež oproti zřejmému popisu a výkresu 

 D' Orbigny-ovu a Reussovu mají žebra (lištny) nestýkavá, komůrky různými brázdami zdobené, silně 

 prohnuté, méně šikmé ano skoro v tupém úhlu k sobě směřující, ač při jiných druzích titíž autoři 

 právě na ty okolnosti při jiných druzích kladou důraz. Rovněž i Beissel (Abhandl. d. konigl. preuss. 

 geol. Landesanstalt. 1891. Heít 3, T. VIII.) vyobrazuje pod tím jménem formy, jež přece původním 

 výkresům ani dost málo se nepodobají; rovněž tak i Chapman (1. a). Brady ho výkres recentní formy 

 až na nepatrné odchylky dobře odpovídá typické formě, nicméně považuje Brady Fr. tenuis Reuss 

 (která v mnoha případech u anglických autorů jako Fr. Archiacina vyobrazena bývá) za 

 synonym. Beissel považuje za synonyma též Fr. solea v. Hagenow a Fr. striatula Rss., kdežto 

 Chapman ji jako zvláštní druh uvádí. My jsme rovněž, nemajíce dokladů, že by tento druh (vyjma 

 obrys skořápky) ve formě a sklonu švů, žeber a ozdob v takové velké míře proměnlivým byl, 

 nemohli ve své dřívější monografii korycanských foraminifer identifikovati jako Fr. Archiacina 

 některé formy, jež se blíží značně ku Fr. striatula, a tenuis jako: Fr. lanceolata Perner, Fr. quadri- 

 gona Per., Fr. incerta Per., parallela Per., conica Per. 



Rovněž i v této práci prozatím ještě trváme při náhledu, že toto stahování tak různých forem 

 oprávněno není, klade-li se zas váha na podobné rozdíly u jiných druhů téhož rodu, a používá-li se 

 jich za znaky disjunctivní. Připouštíme, že rýhování komůrek velice se může měniti (jakž též Beissel 

 na to poukazuje), ale to platí u forem, jež my bychom označili jako Fr. striatula Rss. V jiném směru 

 mimo obrys skořápky, jenž dospělostí individua u každého » druhu « se měniti musí, tak značné variace 

 nepřicházejí, by to stahování mělo důvod. 



Typická forma tato přichází zřídka ve Stradouni. 



Frondicularia Chapmani n. sp. 



Tab. IV. obr. 17. (Zvětš. 2%.) 



Podivuhodný tento druh má skořápku hladkou, kolkolem lemovanou, bez záhybů, dlouze 

 kopinatou, nabývající největší šířky v horní třetině délky sve. Komůrky jsou odděleny málo z povrchu 



