46 



Druh tento representuje vlastně celou řadu variet typů : Vaginulina legumen a elegans DOrb., 

 vyznačujících se oněmi stlustlými žebry septalními; jsou však známy i odrůdy tvarem jistě sem náležející, 

 které nemají těch stlustlých žeber (typ Vag. legumen D' Orb) Zda i náš druh náleží i Vag. costulata 

 Roem., nelze mi rozhodnouti. *) 



Naleziště: Stradouň; hojně. 



Vaginulina notáta Reuss. 

 Tab. III. obr. 4. 



Reuss. Sitzungsber. d. k. Akad. d. Wiss. Wien. Bd. XL. 1860. p. T. IX. fig. 3. 



Skořápka jest zvolna rozšířená, podlouhle 3hranná, na hřbetní straně skoro rovná, opatřená 

 tlustou lištnou, která nikdy nenese kýl; dole jest zaokrouhlená a nahoře jest tupou špičkou 

 zakončená. Prvá komůrka jest kulatá; ostatní komůrky jsou z počátku jen o málo delší než jich 

 šířka obnáší, poslední jsou až 3kráte tak dlouhé a slabě zahnuté. 



Příčky komůrek vynikají na našem exempláři jako slabá žebra, kdežto Reussovy exempláře 

 z Westfálské křídy měly komůrky odděleny mělkými záhyby (švy). Přes komůrky táhne se několik 

 podélných žeber; na našich několika málo exemplářích jsou ve dvou řadách, jsou čárkovité a nikdy 

 tak vyvýšené, jako na typické V. notáta Rss. 



Odrůda tato obrysem svým blíží se k V. trans versalis Rss. a V. arguta Rss. z Westfálské 

 křídy; avšak u obou těchto není embryonální komůrka kulovitá, dále nejsou na skořápce žádné 

 ozdoby, a žebra jich jsou k postranní široké lištně v mnohem ostřejším úhlu nakloněna. Od typické 

 V. notáta Rss. mimo svrchu uvedené odchylky liší se značnějším počtem komůrek, jich délkou, 

 jakož i tím, že postranní kýl úplně schází. 



Zřídka v Přemyšlanech. 



Vaginulina badensis D' Orbigny. 

 Tab. II. obr. 26, 27. 

 D' Orbigny. Foram. foss. de Vienne 1846. pag. 65. Pl. III. fig. 6 — 8. 

 Neugeboren. Denkschr. k. Akad. Wiss. 1856. Bd. XII. p. 98. T. V. fig. 7 a 6, 8, 9. 

 Costa. Atti Accad. Pontoniana. Vol. VII. fasc. 2. 1856. p. 181. T. XII. fig. 16 a, A. 

 Jones. Microgr. Diet. ed. 4. 1883. p. 799. Pl. XXIII. fig. 35 a, b. 



Skořápka kyjovitá, nahoře súžená, složená až ze 16 komůrek, po konvexní straně smáčkla. 

 Prvá komůrka jest kulovitá; následující jsou nízké, široké, oddělené šikmými švy neb jen širokými skoro 

 rovnými čarami, naznačujícími příčky. Poslední komůrka jest trochu vydutá, menší než předcházející. 

 Ústí excentrické, prosté. Forma vyobrazená ve Fričově studii o březenských vrstvách (Archiv, přírod, 

 prozk. Cech. Sv. IX. č. 1. obr. 168.) jakožto Margin. bacillum Rss- naleží rovněž k tomuto druhu. 



Velikost 1 — 2 mm. — Naleziště: Stradouň, zřídka. 



Rod: Marginulina D' Orbigny. 

 Charakteristiku viz Brady 1. c. p. 526; Perner 1. c. p. 36. 



Rod Marginulina činí přechod od Nodosarií ku Cristellariím, takže u mnoha forem synonyma 

 téhož druhu dlužno hledati v těchto rodech. Od rodu Vaginulina liší se vydutostí komůrek, jež jsou 

 buď válcovité neb elliptičné neb oble tříhranné. 



U rodu Marginulina existuje též dimorphismus, jakž patrno z vyobrazení Beisselových (1. c. Tab. IX. 



fig. 44, 45, 50, 51 ; Marg. ensis Rss.). 



1 ) Některé formy toho druhu Beisselem (1. c. T. IX.) uváděné jako Vag. costulata Roem. s velkou pravděpodobností sem náleží. 



