49 



závitcích (forma microsphérícká neb dle Schlumbergera forma B) a formu o velké embryonální komůrce 

 s málo komůrkami a 1 — 2 závitky (forma megalosphérická čili A] (1. c. T. IV. fig. 5.). Dále řadí 

 sem Ghapman formu od Burrowse Sherborna a Bailey-ho (Journ. R. Micr. Soc. 1S ( J0 p. 559. Pl. X. 

 fig. 17. a, b) popsanou za Cr. rotulata. Brady neuvádí Cr. macrodisca mezi synonymy Crist. rotulata 

 (Challenger Report), ale Chapman (1. c. p. 5.) domnívá se, že mnou popsaná Crist. polygona Per. 

 z korycanských vrstev, ač náleží »poněkud rozdílnému typu«, náleží v řadu Crist. rotulata var. macro- 

 disca Rss. Jak vidno, nelze v mnoha případech snadno určití přesně právě ty nejobyčejnější formy. 



Cristellaria macrodisca Reuss, var. polygona Poměr. 

 Tab. VI. obr. 2. 



Perner. Palaeontogr. Bohemiae I. 1892. p. 39. T. V. fig. 3, 4 (Crist. polygona). 



Předvádíme tu odrůdu se širokým kýlem a menším pupkem, která jinak má veškeré znaky 

 formy námi dříve jako samostatný druh popsané, kterou následujíce názoru Sherborna a Jonese 

 o proměnlivosti Cristellarií, pokládáme za příhodné vřaditi mezi odrůdy Cr. macrodisca. 



Naleziště: Lžovice. 



Cristellaria macrodisca Reuss var. glabra Perner. 

 Tab. VI. obr. 5. 



Perner. Palaeontogr. Bohemiae I. 1892. p. 39 T. V. fig. 1, 2 (Cr. glabra). 



Ku svému dřívějšímu popisu dodáváme následující: Velikosť pupku kolísá dosti značně (náš 

 výkres předvádí nejmenší pozorovanou velikosť). Rovněž i vydutosť přední stěny u poslední 

 komůrky bývá u mladých exemplářů mnohem menší než u dospělých. 



Spojili jsme tuto formu s typem Crist. macrodisca Rss., náležejícím do řady Cr. rotulata, ježto 

 pouhá nepřítomnost žeber neb švů na povrchu u těchto vydutých forem nemůže dle nejnovějších 

 názorů býti důvodem pro tvoření druhu, a dle Jonese a Sherborna mají se uváděti tyto i v jiném 

 ohledu méně odchylné formy jen jako variety. 



Naleziště: Lžovice, Dřínov. 



Cristellaria diademata Berthelin. 

 Tab. VI. obr. 7. 



Berthelin. Mém. Soc. géol. France. 1880. Ser. 3. Vol. 1. Nro. 5. p. 51. Pl. III. fig. 4, 5, 12, 13. 

 Chapman. Journ. Micr. Soc. 1896. p. 8. Pl. II. fig. 2 a, b. 



Skořápka kruhovitá, více méně vypuklá, ostře a široce kýlovitá. Kýl jest (nehledě ku vy- 

 lomeným částem) vlnovitě prohýbán a nepravidelných obrysů. Komůrky jsou velmi četné (o 2 — 3 zá- 

 vitcích), úzké, mírně zahnuté, směrem ku středu skořápky se jen málo sužující, na okrajích hlubokými 

 ostrými záhyby oddělené. Švy jsou zcela mělké a místo nich často brázdy z přídavné hmoty z po- 

 vrchu vynikají; poslední komůrka jest na okraji povytažená v krátkou tupou špičku, jež nese ústí 

 zdobené více paprskovitými rýhami. Přední plocha poslední komůrky jest ostře 3hranna, dole rovně 

 omezená. Pupek neveliký, nejvýše V4 průměru skořápky zaujímající, silně vypuklý. 



Berthelin vyobrazuje k témuž druhu náležejících několik variet ploských, kter<- poněkud se 

 liší od naší, zejména při pohledech z předu. Nicméně hledě ku proměnlivosti Cristellarií právě 

 v tomto směru, možno je zcela dobře za týž druh považovati. 



Naleziště: Přemyšlany; dosti hojně. 



Jar. Perner: Foraminifery vrstev bílohorských. 7 



