Skořápka skoro stejně tak vysoká jako průměr její; tupě kuželovitá s malým pupkem. 

 Spiralní strana málo klenutá, s 3 závitky, které uprostřed skořápky níže položeny jsou. Poslední 

 závitek složen jest ze 6 — 7 4hranných komůrek. Ústí jest poloměsíčitá skulina uprostřed vnitřního 

 kraje poslední komůrky těsně na závitek přiléhající. 



Naleziště: Dosti hojně v semických slínech. 



Geologické rozšíření 



popsanýcl i a citovan vel i druh A. 



Z 88 druhů foraminifer konstatovaných v bělohorských vrstvách objevuje se 1 1 druhů již 

 v korycanských vrstvách, a udržují se až do nejvyšších březenských vrstev. Jsou to: 



Cristellaria rotulata Lamck. 

 Flabcllina elliptica Nilss. 



» ornata Reuss 

 Frondicularia inversa Reuss 

 » angzista Nilss. 



Nodosaria consobrina (autorům) 

 Bidimina variabilis D' Orb. 



» Presli Reuss 

 Textillaria globulosa Ehbg. 

 Globigcrina cretacca D' Orb. 

 Anomalina ammonoides Reuss. 



Z ostatních druhů objevuje se 76 druhů v bělohorských vrstvách poprvé a z nich 

 jest 20 druhů společno s vrstvami vyššími. Jmenovitě sluší vytknouti, že se tu poprvé objevuje 

 Haplopliragmium irregulare Roem. sp., které se dříve považovalo charakteristické pro Teplické 

 vrstvy, vedle jiných 2 druhů, jež ale obě posud s jistotou jen z bělohorských vrstev jsou mi 

 známy. K tomuto neobyčejnému počtu forem společných vrstvám teplickým a bělohorským 

 nutno připomenouti, že tu následkem stahování variet pod jeden druh, více forem, které jen 

 z teplických vrstev byly Reussem uváděny, číslo to jest alterovano, a rozšíření některých druhu 

 jest větší, než by se z dosavadních prací souditi mohlo. Co se týče příbuznosti českých forem 

 s formami uváděnými z cize křídy, tu dlužno konstatován, že z francouzského turonu mimo 

 uvedených 11 kosmopolitických druhu ani jedna forma známa není, která by byla společná. (Ovšem 

 D' Orbigny uvádí ve svém Prodrome de Palaeontoloeie stratigrafique jen 4 druhy, vesměs Miliolidy, 

 a z pozdějších badatelů skoro nikdo nezabýval se turonskými foraminiferami z Francie.) Za to jest 5 forem 

 společno s druhy z vrstev spodního útvaru křídového ve Francii (dle prací Berthelinových a 6 forem 

 s druhy z Gaultu anglického (dle prací Chapmánových); z nich všechny přicházejí též ve svrchním 

 útvaru křídovém a některé trvají po celé třetihory až po dnešní dobu. K těmto taktům, která illustrují 

 velké rozšíření většiny křídových foraminifer, přistupuje ta okolnost, že oněch 1 1 kosmopolitických 



