4 

























1 



WĚĚŠŠ. 









spodní stranu. Hybné tváře byly velmi male, a vypuklý jejich okraj, polokruhovitě se zatáčející, se 

 u konce náhle zúžil a vybíhal v krátký, slabě zahnutý drápkovitý trn. Spodní okraj tváře jest jen 

 nepatrně prohnutý. Velikost poměrnou seznati lze z výkresu la a 3 a, jež jsou oba v přirozené 

 velikosti. Týlní a krajová rýha jsou velice hluboké, s ostrými nebo málo zaoblenými hranami. — 

 Thorakalní segmenty (Tab. I. obr. 2.) mají vysoce vyklenuté prsténce osové. Jejich osa jest 

 značně širší, nežli vnitřní, horizontální část pleur, jichž podoba jest nezřetelnou. Pleury leží výše ku 

 předu asi o % — 3/ 4 výšky toho prsténce osového, ku kterému náležejí. Pygidium se nezachovalo. — 

 Co se týče struktury, tu všechny vynikající z povrchu části, zejména ale glabella, jeví gra- 

 nulaci, a to v 3 stupních. Cely povrch jest pokryt velmi drobnými jen pomocí silné lupy patrnými 

 plochými bradavkami, které hustě vedle sebe nahromaděny jsou. Mezi nimi jsou tu a tam roztroušeny 

 větší, okrouhlé vyvýšeniny. Pak jsou četnější, velké, kuželovité, špičatě ukončené hrbolky, jež jsou 



mimo glabellu také na prsténcích osových a na tvářích prostým okem 

 ihned patrny. — Tato zvláštní struktura, kterou za zvětšení 20nasob- 

 ného ve vedlejším textovém výkresu předvádíme, činí tento druh 

 ihned rozeznatelným ode všech ostatních. 



Jinak podoba hlavy upomíná na druhy Cheirurus globosus 

 Barr., Ch. pectinifer Barr., Cheir. gryphus Barr. a Cheir. insocialis 

 Barr. Avšak tyto uvedené druhy mají jednak průčelí více vystupující, 

 od ostatní hlavy širokými rýhami oddělené, kulovité, jednak mají 

 vrásky a laloky na něm, čehož u našeho druhu není. Celkem tvoří 

 Vyobr. č. i. Cheirurus Hofmanni n. sp. náš druh přechod mezi podrody Anacheirurus Reed a Eccoptochcilc 

 Struktura povrchu glabeiiy. Zvětš. 20/i. s{ • kž • ne : nově jj c harakterisoval Reed Cooper. 



Naleziště: Kvaň: D — d^i 

 Poznámka: Tímto nálezem Cheirura ve vrstvách komárovských přibyl nový, nepopiratelný 

 důkaz, že Katzerovo \) přidělování pásma D — d^ } ku svrchnímu kambrium postrádá veškerého 

 oprávnění. Poukázal jsem již před několika lety, že graptolitová fauna, toto tak citlivé a spolehlivé 

 reagens pro parallelisaci silurských usazenin, vykazuje v D — d$ typy, jež se všude uznávají za 

 charakteristické pro spodní silur (na př. Tctragraptus caduceus Talt., Didymograptus (4 druhy), leč 

 přes to se ještě i ve vědeckých publikacích z 2 posledních let 2 ) potkáváme s opětováním Katzerova 

 neodůvodněného tvrzení. Nový, právě uvedený nález, jak pevně doufám, zabrání takovým omylům, 

 a potvrzuje moji parallelisaci vrstev komárovských D — d í j J s anglickým souvrstvím Arenig na zá- 

 kladě graptolitové fauny. 8 ) 



Onychochilus Helmhackeri Barr. sp ijnanuscr.). 

 Tab. I. obr. 6 abc. 



V téže konkreci krevelu, obalené tufem mandlovcovitým, v které jsem nalezl právě popsaného 

 nového trilobita Cheirurus Hofmanni n. sp., nalezl jsem r. 1898 také nového gastropoda, který 

 jest prvním gastropodem pocházejícím z pásma D — d x jj a zároveň nejstarším českým gastro- 



') F. Katzer: Das áltere Palaeozoicum in Mittelbóhmen. Geologie von Bohmen II. Th. 



2 ) Na př. ve schematč barev pro novou geologickou mapu Rakouska 1 : 75.000 jest D\ « a D </ } (i jako svrchní kambrium 



označeno ! 



3 ) J. Perner: Studie o českých graptolitech Čásť II. Palaeontographica Bohcmiae Nr. III. 1895, a: Zpráva o studijní cestě 

 do Anglie. Věstník Č. Akad. Ročník V. 



