5 



podem vůbec. Později, r. 1900, když jsem revidoval materiál gastropodů silurských ze sbírky 

 Barrandovy, jenž mi by] svěřen ku zpracovaní, pro pokračovaní v Barrandově díle, nalezl jsem kus 

 podobné konkrece, s níž taktéž mandlovcovitý tuf souvisel, a v ní se nalézal týž gastropod. Vedle 

 ležící 2 etiquety, Barrandovým písmem, udávaly totéž naleziště a provenienci. Barrande ji obdržel 

 totiž r. 1876 od Helmhackera, tehda professora v Lubnu; a Helmhacker ji nalezl u Kváně (blíže 

 Svaté Dobrotivé) již v r. 1858, v čase, kdy se v tamní krajině zakládalo velmi mnoho štol a šachet 

 na dobývání železných rud v pásmu D — d x , nyní opuštěných a zatopených. Jak vysvítá z petro- 

 grafické povahy vrstev pásma D — d v v tamní krajině vyvinutých a Lippoldem (I. cj popsaných, 

 není žádné pochybnosti, že hornina ta náleží oddílu D — d x fi, čili vrstvám Krušnohorským, ve kterých 

 jedině v tamní krajině tyto mandlovcovité tufy přicházejí. A poněvadž ze starších vrstev palaeo- 

 zoických v Cechách žádný nepochybný gastropod znám není, jest to též nejstarší český gastropod. 

 Barrande na jedné etiquetě připsal: Cirrus Helmkackeri Barr., pod kterýmžto druhovým jménem 

 jej uvádím. 



Co se týče rodového označení, tu zajisté nelze jej pod jménem Cirrus uvádéti, anto rod 

 Cirrus Sow. jenž je na mesozoicum (trias — dogger) omezen, obsahuje tvary s úzce kuželovitou skořápkou, 

 s horními závitky plochými a dolními silně klenutými, opatřenými příčnými valy a spiralními žebry; 

 toho však u naší formy není. Spíše by se mohl 

 řaditi jakožto levotočivá forma v Halluv rod 

 Cyclonema *) neb příbuzný Salterův rod Eunc- 

 ma, 2 ) jak jej lépe charakterisoval Koken. 3 ) Lind- 

 strom totiž popsal 4 ) u rodu Cyclonema, jenž je 

 celkovým habitem naší české formě dosti po- 

 dobným, ale považován byl za pravotočivý, jednu 



levotočivou formu [Cycl. perversum Ldstr.t ze 



K J r ' Vyobr. č. 2. Onychochi- 



SVTchního Siluru Z ostrova Gotlandll, ) a OStatné lus Helmhackeri Barr. Vyobraz, č. 3. Onychochilus Helmhackeri 



silurské Cyclonemy jeví tak velkou proměnlivost, S P- (manuscr.) Pohled Harr. sp. manuscr. Skulptura povrchu na 



v ti jv i / / /« ví li v s hora. Zvětš. 4 1. Kváň. posledním závitku. Zvětš. 12 1. Kváíi. 



ze, nehledě k tvaru ústi a pistele a k levotoci- D—ďp D-d x § 



vosti, mohla by česká forma se umístiti u tohoto 



rodu. Jest však ještě jeden, a to výhradně levotočivý silurský rod, jejž objevil Lindstrom (1. c. p. 196), 

 totiž Onychochilus, jehož některé znaky se s našimi 2 exempláři shodují tou měrou, že je neváháme 

 prozatím u tohoto rodu ponechati. 



Rod Onychochilus, jehož systematické postavení dosud neznámo, vyznačuje se levotočivou, 

 vejčitou, nízce kuželovitou skořápkou, s štěrbinovitým ústím, jehož zevní okraj je pyskatě stluštělý, 

 a vnitřní jest zahnutý dovnitř na spúsob drápu. Spodina jest široce a hluboko píštělita. Dosud 

 známy byly 3 druhy, vesměs svrchnosilurské. 



U našich 2 exemplářů skořápka zmizela, a zachoval se pouze výplněk vnitřku (jádro), jenž 

 ale jeví dosti dobře, jaká byla původní skulptura skořápky. Skořápka byla nízce tupě kuželitá, 

 s více (4 — 6) závitky, slabě vyklenutými, z nichž poslední je velmi slabě nadmuty. Svy mezi závitky 



>) Hall: Palaeontology of New- York. Vol. II. p. 89. 1852. 

 2 ) Salter: Canadian organic remains. p. 24, 29. 



3 j Koken: Die Gastropoden des baltischcn. Untersilurs. Bull. de 1'acad. Impér. d. scien. St. Pétersb. V. Ser. Tom< VII. 

 Xr. 2. 1897. 



4 ) G. Lindstrom: On the silur, gastropoda and pterop. of Gotland. Kongl. Svenska Akad. Handl. Bd. 19. Nr. o. 1884, s 21 tab. 



5 ) Lindstrom. 1. c. p. 180. Pl. XXI. lig. 35 56. 



