21 



nine og Vindstyrke. De l<an ofte dække Stenbræminen, saa at det ser ud, som om der 

 pludselig er opstaaet Sandllader, hvor der før har været Sten. En Storm fra modsat 

 Side kan da i Løbet af faa Timer feje Stenene rene igen. 



Under Stormene opstaar ofte fra fremspringende Pynter Sandrevler, der lukker 

 for bagved liooende Bugter. I visse Somre kan Storme, der kommer fra andre Retninger, 

 atter feje diste Revler bort. I andre derimod, særlig i saadanne, hvor der ikke har været 

 meget Vind, kan disse Revler blive liggende. Vegetationen kan binde Sandet, og der 

 opstaar da bag dem stille Rum, hvori Søens Detritus havner; denne dækkes af Vegeta- 

 tionen. Paa den Maade lukkes Bugten, og Søen retter sin Kystlinie ud. Naar Bugten 

 er tørlagt, bliver Revlerne liggende som smaa ophøjede Linier inde paa det tørre Land. 



..Jijt-nf-i." ■■/':"^/iyi^faa^-^-».. — =L — 1 ^- ^ — • 



Fig. 6. Furesoens stenede Bred med Kalkbelægninger. (Fot.W-L.). 



Paa forskellige Dele af Kysten kunde man for nogle Aar siden Lydelig i Bugten ud for 

 Frederiksdal paavise et helt System af saadanne parallele Linier, der indadtd var dækket 

 af Græs, udadtil var vegetationslose Sandrevler. Den stigonde Tralik langs Soens Bred.ler 

 har nu vistnok overalt udvisket disse Forhold. 



Til visse Tider, særlig i Vinterhalvaaret, dækkes Brodderne, især Sandlladerne. at 

 store Mængder Detritus; navnlig i det sene Efteraar bestaar dette af Materiale fra de 

 omliggende Skove; det kan aflejres i %iri høje Volde, som Vind. men navnlig den bry- 

 dende Is kan give stejle Flader ud imod Søen; den skruende Is kan i disse sammen- 

 frøsne Volde bore Huller og give dom et yderst uregelmæssigt Udseende. Une or l-oraars- 

 stormone underkastes de Pulverisatiønens Lov og føres som findelt organisk Ma oria o 

 til Sos igen. Isens Indllvdelse paa Kystliniens Forløb, paa Vegetationsbæltornes Bredde 

 og Beskaffenhed, paa Detritusmassernes Ailejringslokaliteter og Sammensætning er langt 



