26 



Kilderne særlig skulde optræde i Skalbæltet, noget man næsten er tvunget til, hvis man 

 ud fra dem skal söge at forklare dettes Genese. 



Idet jeg med Hensyn til den fornyede Undersøgelse henviser til Steenberg's Af- 

 snit, skal jeg her kun fremhæve Hovedresultaterne og til min gamle Opfattelse af vSkal- 

 bæltets Oprindelse yderligere tilfoje folgende. 



Undersøgelserne 1911 — 1916 godtgjorde med al ønskelig Tydelighed, at der udenfor 

 Vegetationszonen i et Bælte hele Soen rundt findes uhyre Aflejringer af Molluskskaller. 

 Bæltet gaar noget dybere ud, end det tidligere er angivet, helt ud til c. 15 m. 



Maaske har jeg noget undervurderet Antallet af Skaller udenfor Bæltet, men Hoved- 

 resultatet, at der i Sammenligning med de Tusinder og atter Tusinder af Skaller, der 

 aflejres i Skalbæltet, kun aflejres forsvindende faa udenfor dette, staar vistnok stadig 

 ved Magt. 



Det opbygges navnlig i sin yderste Del som tidligere angivet af de Mollusker, der 

 lever i Bæltet eller dette nærmest; Pulmonaternes Skaller er i forsvindende Mindretal. 



Maaske har jeg i min Tekst (1901 p. 68) lidt for lidt fremhævet, at Unio- og Ano- 

 (/o/i/o-Skallerne ligger aflejrede ude paa større Dybder, end hvor Dyrene lever. 



Nu saa lidt som for er der paavist nogensomhelst Faktor, der kan tænkes at ove 

 en saadan ordnende Indflydelse paa de paa Søbunden aflejrede Molluskskaller, at de i 

 Tidens Løb paa den ene Side føres udad paa indtil 15 m og paa den anden Side, naar 

 man ser bort fra Undtagelserne, netop hertil, men heller ikke længere. 



Alle de dels af Kew, dels af Johansen fremhævede Transportmidler (flydende 

 Plantedele, Vaarfluelarver, andre Insektlarver, Fugle, Floder, Skypumper, Luftfyldning 

 af tørre .Skaller) er netop dem, der ypperlig egner sig til at give os Forklaringen paa alle 

 Uregelmæssighederne, alle Undtagelserne fra Hovedreglen, men ikke en eneste af dem 

 kan, fordi de alle virker som Tilfældigheder, forklare os det, der netop er det karakteri- 

 stiske ved Skalfordelingen: den store Regelmæssighed, det at disse uhyre Skalmasser 

 ophobes i et bestemt Bælte paa 8 — 15 m. 



Diskutable som Transportmidler er formentlig kun 3 Faktorer, Bundstromme, 

 Bølger og Is. 



Bundstromme er hidtil med Sikkerhed kun kendt fra faa, som Regel store, 

 stærkt langstrakte og dybe Søer. Selv har jeg set dem ud for Havnen ved Morges i 

 Genfersøen; her vendte de de submerse Vandplanter under fuldkommen rolig So. Ekman 

 (1915 p. 196) nævner dem fra Vattern. Det omtales, hvorledes de her vender Fiskernes 

 Garn og fylder dem med Planter. Ogsaa paa anden Vis dokumenterer de deres Nærvæ- 

 relse. Det er formentlig dem, der er Skyld i, at Sand selv paa de dybeste Partier af Vat- 

 tern findes aflejret oven paa blød Søbund, et Fænomen, hvortil vi absolut intet Side- 

 stykke har i Furesø. Skønt jeg ofte under mine talrige Ekskursioner paa Furesø har 

 haft min Opmærksomhed rettet paa dette Punkt, har jeg aldrig set det ringeste, der 

 kunde opfattes som Bundstrømme. Ikke heller tror jeg, at de i vore smaa Søer har 

 nævneværdig Kraft; at de endvidere nogetsteds skulde være i Stand til at frembringe 

 den zonare Fordeling, som netop udmærker disse Skalaflejringer i alle undcrsogte Søer, 

 er mig fremdeles ganske gaadefuldt. 



At Bølgeslaget, der i Furesø ikke afsætter sine Bolgeslagslinier udover ca. 2 m 

 ude paa 8— 15 m Vand skulde kunne flytte de delvis i Sandet stikkende Skaller af Mus- 



