29 



Vaiul, üj< pan hvis Toi) der kun it 2— 5 m. De \\g,ü,cr alle i en Afslaiid af 100 200 m 

 fra l.and. Alle ligj»er de i eller ved Handi'ii af Skali);ellel, og alle bcstaar, som fornyede 

 Undersogclser har visl, af enorme Allej ringer af Molluskskaller, mest Muslinger. 



Der kan nu ikke blive Tvivl om, at i vore kalkholdige og molluskrige Soer med 

 deres jævnt skraanende Kyster, deres urolige Vindforhold, hvor Brændingen pulveriserer 

 Skallerne inde ved Kyslen, og Syrerne fra Plantebælterne angriber dem kemisk, vil Skal- 

 lerne ude i SkalbælLerne, hvor der er storre Ro, og hvor Planterne fattes, ved at aflejres 

 komme til at spille Rollen som bundhojnende Faktor. 



Netop det ejendommelige Fænomen, at Mollusklivet virker som eu bundhojnende 

 Faktor, er mig et yderligere Bevis for, at disse Skalb;eller er overmaade ganUe. Er dette 

 rigtigt, og tør man gaa ud fra som sandsynligt, al .AloUusklivet paa Grund af lav Vand- 

 stand og Vandets storre Gennemsigtighed i svunden Tid gik længere ud, har vi ogsaa 

 fyldeslgorende Forklaring paa, at vi linder Skalallejringer udenfor Molluskernes nuvæ- 

 rende Udbredning. 



Stenrevene. Et andet Fænomen, som ogsaa trænger til nærmere Omtale, er 

 Stenrevene. 



Som all omlalt finder man næsten overalt langs Kysten en Stenbræmmc. Dens Frem- 

 komst er let at forstaa; Materialet til den har Bolgerne i fordums Tid hentet under deres 

 Erosion mod Skra-nterne. Langt vanskeligere at forklare er de Stenbræmmer, der ligger 

 5—600 m fra Eand, dels udfor Kysten ved Frederiksdal, dels i Kollekollebugten, dels 

 oppe ved Stavnshollkysten. Ud for Aagesholm ligger en enkelt meget stor Sten. Hvis 

 den har en lignende Udstra'kning i Dybet, maa den vistnok med i ]""orl egneisen over 

 Danmarks storste Stenblokke. Stenmasserne har i gamle Dage været langt betydeligere 

 og skal som Stenocr have hævet sig op over Vandspejlet; nu er de efter at de har af- 

 givet Materiale bl. a. til Fredcriksdals Stemmeværk i), men vistnok ogsaa er blevet ud- 

 nyttet til andet, blevet meget mindre; hist og her har de Karakter af Stenbanker eller 

 spredte Stenmasser, enkelte Steder som Rev. Paa deres Dannelsesmaade kan jeg ikke 

 give fyldestgorendc Forklaring. Den Anskuelse, jeg har dannet mig, lueiiger sammen 

 med hele min Opfattelse af Soens Oprindelse. 



Har man snart i en Menneskealder Aar ud og .\ai- ind ari)cj(let med en So. dens 

 Ijundaili'jringei-, dt-ns Planier og Dyr, opstaar uvilkaarlig b'oreslillingi'r om, hvorledes 

 (len er jjlcvet til. l*".i' man ikke Geolog, har disse Forestillinger vel ikke megen VæM'di, 

 meii er de, som jeg synes, i)leven fæstnede efter Kortlægning, tor de vel fremsættes som 

 Arbejdshy|)othese for de kommende Slægter. Da Arbejdet i sig selv aldeles ikke influeres 

 af disse .\nskuelser, der kun optager denne lille Plads, kan deres Fremkomst vel for- 

 svares. 



Det slaar for mig, som om Soen er dannet i to Tempi. Oprindelig var den kun 

 halv saa stor, begrænset mod Syd af Bankerne, mod W-st var Dronninggaardhalvoeii 

 omtrent landfast med Stavnsholtkyslen. Denne mindre Sos Nord- og VestgraMiser var 

 (le samme som nu. Hvor den hai' haft sil Atloli. Nides ikke; maaske gennem Dalsa-nk- 



M Efter ("Oplysning, der gennem Oberst Sanu velvilligst er blevet mig tilsendt fra Krigs- 

 ministeriet. 



