34 



Aaret igennem omtrent er den samme som i Overfladen, finder der ingen Redulclion 

 Sted, og det udfældede Jærn faar i Aarenes Løb Lov til at opliobe sig. 



Efter at dette var skrevet, udkom Nørregaard's Afhandling (1916 p. 49). Den 

 afhandler væsentlig Sømalmens Forekomst i Søen Vidöstern og Åminne Bruk, som ogsaa 

 jeg har besøgt, men den stræber tillige at samle, hvad vi overhovedet ved om Bønne- 

 malmens Oprindelse. Det fremgaar af Afhandlingen, hvad ogsaa jeg har faaet Ind- 

 trykket af, at vi i alt væsentligt i saa Henseende stadig kun har Hypotheser at ty til, 

 samt at de i Furesø fundne Aflejringer er betydelig forskellige fra de svenske. I Afhand- 

 lingen findes en Del Literatur vedrorende den uorganiske Udfældning af Jærn, som ikke 

 er medtaget i dette Arbejde. 



Søbundens Beskaffenhed udenfor 20 Meter Kurven. En nærmere Under- 

 søgelse af Søbunden ude paa Furesøens vegetationslose Gytjeflader stod ikke paa den 

 her publicerede Undersøgelses Program. 1 et tidligere publiceret Arbejde (1901 p. 88) 

 har jeg lidt nærmere søgt at gøre Rede for, hvorfra det organiske og uorganiske Materiale 

 stammede, som aflejredes paa Søbunden, den Rolle, det spillede som Ernæringsmateriale 

 for Bundfaunaen og Resultaterne af den Ekskrementeringsproces, som de aflejrede Stoffer 

 underkastedes. Det næste Trin i Undersøgelsen var et gennemfort, kemisk-bakteriologisk 

 Studium, baseret paa Iagttagelser anstillede hver 14. Dag regelmæssig et Aar igennem. 

 Personlig kunde jeg ikke foretage den Undersøgelse, og den kan vistnok ikke ret vel 

 gennemføres uden i et Laboratorium, der ligger umiddelbart ved Søbredden. 



Naar jeg alligevel her, omend i meget ufuldkommen Form, paa nogle faa Sider igen 

 gaar ind paa denne Søs dybere Sobundsaflejringer, er det fordi Erfaringen har behert 

 mig om følgende. Hvor man, som Tilfældet er med Bundaflejringer, skal arbejde ude 

 paa Grænseomraader mellem mange Videnskaber (Bakl eriologi, Geologi, Kemi, Botanik, 

 Zoologi), kan den enkelte i vore Dage ikke magte Undersogelsen, og det er kun gennem 

 et videnskabeligt Udstykningsprincip, at man kommer til et Resultat. Enkelte af de i 

 det følgende indflettede biologiske Iagttagelser turde maaske faa lîetydning for en Frem- 

 tids kemisk-bakteriologiske Undersøgelse. 



Da jeg i 1900 undersøgte vore Søers dybere Sobundsaflejringer, benyttede jeg hertil 

 kun en almindelig Skraber. Paa Grund af Bundens overalt fuldkomment bløde Beskaf- 

 fenhed kunde man i den flydende Masse, man fik op, aldrig paavise den egentlige Over- 

 flade. 1 1916, da Dr. Petersen's Bundhenter anvendtes, viste det sig, at denne, naar den 

 forsigtig klappedes op, meget smukt aflejrede den øverste Overflade i næsten urørt Stand. 

 Til de i 1901 angivne Oplysninger kan altsaa nu føjes følgende. Udenfor 20 — 25 m er 

 Søbunden, saa vidt vides, overalt dækket af et fuldkomment ensartet, brunt Lag; dets 

 Tykkelse er næppe over ca. Y^cm; nedenfor gaar dette mørkere Lag over i et Lag af mer 

 eller mindre graa eller graasort Tone; hist og her finder man i de graasorte Massers øverste 

 Del gulhge Partier, der har en egen, meget ubehagelig Lugt, der noget minder om gam- 

 mel Ost. 



Jeg havde tænkt mig, at naar en Gang denne Overflade kom for Dagens Lys, vilde 

 den vise sig at huse et rigt mikroskopisk Liv. Forel havde for Schweizersøernes Ved- 

 kommende omtalt, at disses Bund var dækket af et saakaldet »feutre organique«, der 

 i senere Afhandlinger og Undersøgelser ofte omtaltes som »organischer Filz«. Det skulde 



