52 



tilhøre Mosen. Grænsen er ganske svævende. Den Grænse, jeg har sat, beror paa et 

 løst Skøn, og der kan maaske indvendes meget mod den; men praktiske Grunde liar nødt 

 mig til ved Kortets Udførelse kun at optegne de Planter, jeg virkelig maatte anse for at 

 høre til Søen, medens de tilfældige Gæster, f. Eks. i Sivbælterne nær Land, ikke medtoges. 



Jeg benytter her Lejligheden til at nævne en Række Arter, der vokser lige paa 

 Randen af Mosen og undertiden breder sig lidt ud paa ganske lavt Vand mellem Sivene: 



Acorus Calamus Laslræa Thelypteris 



Alnus gluiinosa Lijcopus europæus 



Carex lasiocarpa Lijsiniachia Ihyrsiflora 



— paniculata Mentha aqualica 



— rostraia Menyanlhes trifoliata 



— strida Peucedanum palustre 

 Cicuta oirosa Ranunculus Flammula 

 Cladium Mariscus Siuni latifoliiiin 

 Epilobium sp. Solanum dulcfunara 

 Eupatorium cannabinum Sparganium ranwsum 

 Galium palustre — simplex 

 Glyceria spectabilis Spira'a ulmtuia 

 Heleocharis acicularis Slellariii jxduslris 



— palustris Typha latifolia 



Iris pseudocorus. 



Til Trods for, at disse mange Arter ikke medtoges, viste det sig endda nødvendigt 

 at tegne to Kort, et der angiver de fremherskende Planters Udbredelse, og et der viser 

 de sjældnere Arters Forekomst. 



I Søen findes to større Øer, begge bevoksede med store Elletræer. Af disse har 

 den sydlige fast Bund, og fra den strækker sig et »Revd, ligeledes med fast, gruset 

 Bund ud imod Vest og Øst. 



Den nordlige synes derimod kun at bestaa af Hængesæk, omend den vel nok 

 hviler paa en Banke af fast Bund. I hvert Fald har den faaet Tilvækst paa en særegen 

 Maade, som lidt nærmere skal omtales (jvf. Warming 1897 pag. 188). Hele Søens Nord- 

 kyst er begrænset af en Mosestrækning, Lyngby Mose, der næsten hele Vejen støder 

 op til Søen med en Hængesæk. Af og til synes Stykker af denne at kunne løsne sig og 

 drive med Vinden et Stykke ud paa Søen, hvor de ofte holdes tilbage af Planterne, saa 

 at de efterhaanden gror fast og danner smaa Øer. Flere saadanne findes angivne paa 

 Kortet; formentlig er Nordøen væsentlig dannet af saadanne løsrevne Stykker af Mosens 

 Hængesæk. 



De smaa Øer, der kun er højst nogle faa Metre lange og brede, bærer en meget 

 frodig Vegetation. Jeg nævner et Par Eksempler. 



1) Lille i Søens vestligste Ende. Øens Længde 2 m, Bredde knap 1 m. Her fandtes: 



Alnus glutinosa Convolvolus sepium 



Carex paniculata Eupatorium cannabinum 



Cladium Mariscus Lycopus europæus 



