Mtjrioplujllum spicalum . . 

 — verticillalum 



34-21/2 m 



Slraliotes aloiiics 



Hydrocharis inorsiis ranæ 



Ulricularia vulgaris 



Ceralophijllum dcinersum . 



. . 2 - 

 1-2 - 

 . . 2 - 



1/2 - 

 • • 1% - 



Disse Arter danner næslen aldrig rene Bevoksninger, men vokser i)iandede mellem 

 Limnæerne eller Rorsumpens Planter. 



Deres væsentligste Omraade er den inderste Del af Vigene [)aa Xordkyslen. Her 

 danner Siralioles ofte tætte Grupper, og enkelte Steder er Mijviophiillum verlicillalum 

 meget talrig. M. spicalum findes derimod spredt i næsten alle iia-lter Soen over. Hydro- 

 charis er ikke meget udbredt og trives kun i de mest beskyttede Vige. Uiricularia findes 

 saavel flere Steder ved Nordkysten som mellem Polamogelon lucens ved Sydkysten. 



De botaniske Studier ude paa de Smaasøer, der hidtil har været Tale om, særlig 

 Forholdene vedrørende Bagsværd og Lyngby So, foraidediger mig til at fremkomme med 

 følgende Bemærkninger. 



Man horer saa ofte den Udtalelse fremsat: Hvor kan det være, at én Sø 

 lukker sig med rivende Fart, medens en anden, der ligger i Nærheden og ganske ligner 

 den, holder sig fuldkommen aaben. Sporgsmaalet er ganske naturligt; jeg har stillet 

 mig det selv mange Gange, men har ofte haft vanskeligt ved at besvare det. Det synes 

 mig, som om denne Undersøgelse, naar man sammenligner de her behandlede Søer, deres 

 Dybdeforhold, Vandets Gennemsigtighed, deres Stilling i Forhold til Sol og fremher- 

 skende Vind samt deres Plantevækst, er i Stand til at yde Bidrag til dette Spørgsmaals 

 Besvarelse. 



De Planter, der væsentligst bidrager til vore Søers Lukning, horer formentlig til 

 Rørsumpenes Samfund, endvidere har Planter med Flydeblade, Nymphæaceernes og 

 Potamogetonaceernes Samfund en meget stor Betydning. I vore mindre, mere lavvandede 

 Søer spiller derimod de helt submerse Planter i det hele en mere underordnet Rolle. 

 Det har ofte slaaet mig, hvormange af disse Søer der har fuldkommen nøgen Bund; 

 den enste Plante, der mig bekendt her spiller en Rolle som virkelig bunddækkende, er 

 Foiilinalis. Characeer kan ganske mangle. Der er jo her en meget væsentlig Forske! 

 mellem disse Smaasøer og de større Søer. De helt sumberse Limnæers Formation kan 

 jo i disse sidstnævnte paa 1-1 m danne store sammenhængende, submerse Knge, hvortil 

 vore Smaasøer i Alm. intet Sidestykke byder. En saa frodig vegetationsklædt Slette 

 som Store Kalven i Furesø findes vist aldrig i vore Smaasøer. Grunden hertil er for- 

 mentlig den, at Lyset paa 4 — 6 m i Smaasøerne, hvor mærkeligt det end lyder, er langt 

 svagere end Lyset paa 4 — 6 m i de større Søer. Dels er Planktonkvantiteten i først- 

 nævnte i Sommerhalvaaret saa uhyre, dels er Bunden i vore Søer i al Alniindelighoil saa 

 løs, at den ringeste Vind i lave Søer kan sætte hele Bundoverfladen tilvejrs. I begge 



Om vore Søers Tillukning. 



