56 



Tilfælde nedsættes Gennemsigtigheden i sidstnævnte i den Grad, at det meget vel er 

 muligt, at her er en Grund til, at Søbunden er bleven fuldkommen bar. 



Det kan ogsaa fremhæves, at Humussyrerne navnlig hen paa Efteraaret kan farve 

 Vandet saa mørkebrunt, at Gennemsigtigheden ogsaa derved nedsættes. I disse mørke- 

 brune Mosevande kan Bunden næsten helt dækkes af Fontinalis; desuden kan Cerato- 

 phylluin forekomme. 



Saafremt Bundhojning og Tillukning af Soen virkelig fortrinsvis foregaar ved Hjælp 

 af disse, de inderste Plantebælter, er det klart, at førend Søbunden har højnet sig saa 

 meget, at Vandstanden kun er ca. 4 m, vil denne Vegetation ikke kunne rykke ud over 

 den. Litoralzonens inderste Plantesamfund gaar nemhg i vore Søer som Regel ikke ud 

 over Dybden paa ca. 4 m. Det kritiske Punkt i disse Søers Tilgroningshistorie er det 

 Tidspunkt, da Nymphæaceerne og Potamogetoneernes Formationer kan rykke ud over 

 Søbunden. Da tilfører de, og ret pludselig. Søen en bundhøj nende Faktor, hvortil den 

 før intet Sidestykke har haft. 



Bundhøj ningen er nemlig tidligere ganske væsentlig foregaaet gennem Materiale, 

 der stammede fra Plankton eller fra Bred (Detritus), endvidere fra alt det Materiale, 

 der gennem Tilløbene er ført ud i Søerne. I saadanne smaa Søer, som det her drejer sig 

 om, er det sidstnævnte som oftest forsvindende ringe; i store Dele af Aaret er Tilløbene 

 endog stoppede. Ganske særlige Forhold raader i Lyngby Sø, hvor den forholdsvis store 

 Mølleaa sender betydelige Vandmasser ud i Søen og vistnok i dennes ostlige Hjørne 

 aflejrer store Mængder af Materiale, maaske største Delen af det, hvoraf den brede 

 Lyngby Mose opbygges. 



Der er dog ganske øjensynligt visse særlige Betingelser for, at de ovennævnte Plante- 

 grupper kan rykke ud og tage Søbunden i en ca. 4 m dyb Sø i Besiddelse. Der gives 

 Søer, der endog har ringere Dyb, men som alligevel stadig holder sig aabne, medens 

 der er andre, der næsten samtidig med, at 4 m Dybet naas, dækkes med Vegetation. 

 En væsentlig Betingelse for hurtig Tilgroning er Vandets større eller mindre Gennem- 

 sigtighed, en anden er Orienteringen af Søens Længdeakse i Forhold til den fremherskende 

 Vindretning. 1 Bagsværd Søs yderst uigennemsigtige Vand (hvid Skive forsvinder om 

 Sommeren i en Dybde af knap 14 og i Bagsværd Sø væsentlig er strakt i VNV.- 

 Retning, hvorved Forholdene her er meget urolige, ser jeg Hovedgrundene til, at Søen, 

 skønt den i Følge sin Dybde er moden til at gro til, dog stadig holder sig aaben. Hvad 

 der om Sommeren er skudt ud af fremspringende Tunger i Scirims-Phragmites-Bæltet 

 paa Nordsiden, fejer Efteraarsstormene og Foraarets brydende Is løs og transporterer 

 del hen i den vestlige Bugt, hvor Materialet danner smaa, svømmende Øer, som senere 

 hen fortrinsvis sønderbrydes og pulveriseres. I skarp Modsætning til Bagsværd Sø staar 

 Lyngby Sø, ganske vist med noget mindre Dybde, men forst og fremmest med det langt 

 mere gennemsigtige Vand (1 — IV^m) og sine mere roligi' Forhold. Paa tværs af Søen 

 faar de sydvestlige Vinde ikke Vej nok at trække; i Lyngby So or Vandet næsten altid 

 roligt. Skyttet for alle Vinde kan Tilva-ksten her foregaa langs den sydeksponerede 

 Side, hvor Vegetationen udfolder sig til en Yppighed, hvortil kun faa Steder i vort Land 

 viser Magen. Aar for Aar rykker Sivranden her længere mod Syd. Rhizomflager løs- 

 river sig, strander paa den anden Side og vokser videre der. Bunden er nu højnet saa 

 stærkt, at Planter med Flydeblade kan dække hele Soen. Naar først dette Tidspunkt 



