62 



Vinter ret hyppig. Ellers er den kun fundet et Sted af Fru S. R. paa Soens Østside, 

 nær Store Kalvens Munding (2 — 3 m). 



Inde i Scirpus-Phragmites-Bæltet findes ogsaa alle de Planter med Flydeblade, 

 der overhovedet findes i Søen. Paa Grund af de urohge Forhold er Nymphæaceernes 

 Association helt krøbet ind i Rørsumpenes Bælte; den er i det Hele meget svagt ud- 

 viklet og bestaar kun af to Planter: Nuphar luleiun og Polamogelon natans. Begge 

 spiller en ganske underordnet Rolle; stærkest fremtrædende er de i Store Kalven; Nym- 

 phæa alba er ikke paavist. 



Som Eksempel paa, i hvilken Grad Isen kan ødelægge Vegetationen i Scirpus- 

 Phragnntes-Bæltet gør W-L. opmærksom paa følgende. Den store Sandflade foran 

 Laboratoriet dækkes hvert Aar af lange Udløbere af Polamogelon perfolialus. Fra dem 

 skyder Masser af smaa Skud op; deres Længde overskrider næppe en dem. En Mængde 

 ganske spæde Planter af Myriophylluni dækker endvidere Sandfladen. Naar Vinteren 

 kommer, lægger Isen sig over denne unge Vegetation. Hvert Aar, naar Isen bryder op, 

 skurer den hele Vegetationen af; Strandvolde dannede af Polainogeton-Sku.d og Myrio- 

 phyllum opstaar. De førstnævnte dør, men Myriophyllum, der er kommet op med Rød- 

 derne, ligger paa de fugtige, halvraadne Dynger og vokser videre. Der opstaar da 

 en Engdannelse en miniature af Myriophyllum; de tallose, smaa Planter danner et 

 sammenhængende grønt Tæppe, som rimeligvis havde Livsbetingelser, hvis ikke Fod- 

 gængerne altid trampede det ned. Men udenfor ligger den raserede Sandflade. Til- 

 bage af hele Vegetationen er kun de talløse lange, sorte Udløbere af P. perfolialus, der 

 krydser hverandre i alle Retninger og inddeler den hvide Sandflade i uregelmæssige 

 Figurer. 



Inden vi gaar over til at omtale de øvrige Bælter, er der formentlig Grund til at 

 fremhæve, at hele Vegetationen udenfor Seirpus-Phragmites-Bæltet er fuldkommen sub- 

 mers. Flydeblade findes ikke; det eneste, der viser sig over Vandspejlet, er Blomster- 

 standene af Polamogelon lucens, af Myriophyllum samt Blomsterne af Balrachium. P. per- 

 folialus' Blomsterstande ligger for en meget væsentlig Del under Vand. Adskillige af de 

 øvrige Polamogeton-Avter er ikke set blomstrende i Soen. Det vilde være af Interesse at faa 

 at vide, om Polamogelon nalans, en af vore alleralmindehgste Vandplanter, der af Boye 

 Petersen er paavist i Scirpus-Phragmiles-Zonen, ikke hist og her udenfor denne skulde 

 leve som unge Planter, der paa saadanne Lokaliteter var ude af Stand til at danne Flyde- 

 blade. W-L. gør i denne Sammenhæng opmærksom paa, at Planternes Sprednings- 

 midler, ikke alene Frø, men ogsaa Hvileknopper i betydelig Mængde findes langt udenfor 

 Planternes Voksepladser. Saaledes er Fro af P. lucens og P. perfolialus ikke sjældne ude 

 over Søens største Dyb. Deres Forekomst her er ikke mærkelig, da Vandfuglenes Eks- 

 krementer til visse Tider af Aaret næsten kun bestaar af disse Frø. Mere mærkelig er 

 Forekomsten af Hvileknopperne af Polamogelon perfolialus og Tolypellopsis' hvide, stjerne- 

 formede Hvileorganer, som næsten aldrig mangler i det Materiale, som Skraberen bringer 

 op fra de større Sødybder. 



En Sondring af de udenfor Scirpus-Phragmiles-Bæltet værende Samfund er for 

 Furesøens Vedkommende ikke vel muHg. Potamogetoneernes, de helt submerse Lim- 

 næers Association og Hydrochariternes Samfund vokser i Furesøen mellem hverandre. 

 Mest gælder dette Store Kalven, hvis Bund er dækket af denne kombinerede Vegetation 



