63 



paa en saadan Maade, at det i det store og hele har været os umuhgt at finde Regler 

 for Ariernes Fordeling. Naar de enkelte Associationer omtales hver for sig, er det egent- 

 lig unaturligt, men det gøres for at lette Oversigten. 



Limnæernes Samfund. 



Potamogeloneernes Association. 



Potamogetoneernes Association er i Furesøen sammensat af folgende Arter, som 

 nævnes med Angivelse af den Dybde, hvortil de gaar ned: 



Batrachium circinnatum 1 — 7 m 



Potamogeton crispas 7 - 



— fili fonnis V2 " 



— lucens 1 — 7 - 



— inncionalus 1,5 — 7 - 



— pedinalus 1,5—7 - 



— perfolialus 1 — 7 - 



— triclioides 2 —7 - 



— zoslerifolius 3— - 



Hippuris vulgaris 2 14 — - 



Af de her nævnte Arier horer P. filifurinis heil lil Scirpus-Pliragmiles-Zonan og er 

 omtalt der. 



Af de øvrige spiller Hippuris og P. crispus en meget underordnet Rolle i Søen, 

 Hippuris er kun paavisl to Gaiige, den ene Gang nær Kollekolle i en Dybde af 2,5 m, 

 P. crispus kun en Gang, paa Randen af Langebanken, paa ca. 7 m. 



P. zoslerifolius er kun fundet meget sparsomt el Par Steder i Store Kalven, dels 

 ved Nordsiden, dels ved Sydsiden af Bugten. 1 tidligere Tid maa den have haft en langt 

 større Udl)redclse. I 1900 fandt W-L. den dækkende Skraaningen af Store Kalven ned 

 mod Dybet. Den dannede paa del Tidspunkt sammenhængende Bevoksninger paa l~-7 

 m's Dybde. Planten var overordentlig kraftig, meget langbladel og smuk lysegrøn. 

 Den blev aldrig set blomstrende og aldrig oppe ved Overfladen. \V-L. angiver, at Skraberen 

 ofte var saa fuld af Planten, at den næppe kunde lofles. 



Da Planten var W-L. ukendl, l)ragles den lil i)()laiiisk :\liiseuni. hvor Dr. Osten- 

 feld bestemte den. 



Af de øvrige Potainogelon- Xrtev horer P. lucens og P. perfolialus lil Soens mest 

 dominerende Planter; det er disse to, som væsentlig danner det, Fiskerne kalder for 

 »Grøden«. Det er fortrinsvis dem, der beklæder Toppen af alle Banker og viser Fiske- 

 ren, hvor Fiskebankerne er. Fiskeren paastaar — og dette er i Overensstemmelse 

 med W-L.s Iagttagelser, at »Groden«, d. v. s. P. lucens og P. perfolialus, er meget for- 

 skelligt udviklede i de forskellige Aar. Skuddene naar gerne Overfladen i Slutningen 

 af Mai; i Midten af Oktober gaar »Grøden« ned, d. v. s. Skuddene bøjer sig nedad i store 

 Buer belæssede med Kalk, staar længe i denne Stilling og kan i November. December 

 med Skraberen løftes op som en brungron Masse, der er overordentlig rig [)aa bladdeslru- 

 erende Organismer. Af de to Arter er P. perfolialus den, der gaar ud paa det dybeste 



