64 



Vand. P. lucens danner i visse Aar i Størstedelen af Søen et næsten uafbrudt, men smalt 

 Bælte udenfor Sivene. Den har vanskeligt ved at klare sig paa større Dybder, og det 

 er derfor kun i Store Kalven, at den kan vokse i større Afstand fra Scirpus-Phragmites- 

 Zonen. Normalt gaar den næppe ud over 4 m, men den er dog en enkelt Gang taget 

 paa 7 m. 



P. perfolialus taaler bedre at vokse paa dybere Vand, den gaar sikkert ud til 7 m. 

 Den danner den væsentligste Vegetation paa Bankerne midt i Søen og er vel nok Søens 

 mest udbredte Potamogeion-Avt. En Bastard mellem de to Arter optræder flere Steder 

 og er navnlig hyppig i Store Kalven. 



Det kan med Hensyn til de to Arter bmærkes, at P. lucens er en langt kraftigere 

 og mere stiv Plante end P. perfolialus. Førstnævntes Blomsterstand rager altid 

 op over Vandet og slaas selv i Storme ikke ned under Vandspejlet. Sidstnævntes 

 derimod har kun i Stilleperioder Blomsterstandene over Vand. Planten er ikke opret 

 som lucens, men dens store Bladmasse ligger strakt hen under Vandspejlet, og Blomstrin- 

 gen foregaar paa dybere Vand, maaske som Regel under Vand. Den sætter herude 

 vistnok ikke synderlig Frø. I P. perfolialus' langt større Elasticitet og Evne til at kunne 

 følge Bølgebevægelsen maa ogsaa Aarsagen søges til, at Planten klarer sig bedre ude i 

 meget uroligt Vand end P. lucens. Det er i saa Henseende meget betegnende, at det 

 kun er perfolialus og slet ikke lucens, der har erobret Store- og Langebanken midt ude i 

 Søen. Direkte viser ogsaa Undersøgelsen, at P. lucens ikke gaar saa langt ned som 

 P. perfolialus. Ved Bestemmelsen af Vegetationens yderste Grænse blev P. lucens 

 kun taget 11 Gange af 52 med Skraberen og med den tosidede Rive end ikke en eneste 

 Gang af 15. W-L. gør opmærksom paa det ejendommelige Fænomen, Søen frem- 

 byder, naar Støvet efter stille Sommerdage fra P. /ucens-Aksene paa stille Aftener spredes 

 med Vinden. Den lette Aftenbrise fører da Støvet som Tusinder af fine parallelt løbende 

 Støvskyer fra de hule Blomsterblade, hvori det i Dagens Løb har samlet sig, ud over 

 Søen. En ikke ubetydelig, men i Forhold til de to ovennævnte Arter dog underordnet 

 Rolle spiller P. mucronalus og P. trichoides. Særlig den førstnævnte er hyppig. Under 

 Skrabningerne er den taget ca. 30 Gange. Den er mindre rig paa Individer end de fore- 

 gaaende Arter (Dybde 1,5 — 7m). P. trichoides er fundet ca. 12 Gange; f. Eks. i Store Kal- 

 ven paa Nordsiden, hvor den vokser paa 2 — 3 m. Den er endvidere fundet paa Lange- 

 banken. Hvileknopperne var synlige paa nogle Eksemplarer allerede 1. August 1913. 

 (Iagttaget paa 2 — 7 m). 



Batrachium circinnalum er, som det fremgaar af Kortet, en af de hyppigst fore- 

 kommende Fanerogamer. Den spiller navnlig en stor Rolle paa Bankerne. Da den er 

 det aabne Vandspejls eneste insektbestovede Plante, trækker den i Blomstringstiden, 

 hvor den som hvide Øer ude paa det mørke Vand er meget synhg, store Mængder af 

 Insekter, navnlig Fluer, til sig. 



De helt submerse Limnæers Association. 

 De helt submerse Limnæers Associationer er repræsenteret af følgende Typer eller 

 Arter: Characeer 



Mosser 



Zanichellia major 

 Elodea canadensis. 



