74 



og naar omtrent fra Scirpus-Phræjnnles-Zonen ud til Dybet, hvor al Vegetation hører 

 op; indblandet i det vilde der vise sig Pletter af andre Planter. Det er paafaldende, 

 at den skøre Tolypellopsis holder Pladsen de fleste Steder over for andre mere robuste 

 Planter, mens disse kun paa mindre Strækninger, f. Eks. paa Bankerne, breder sig 

 frodig. 



Bemærkninger til de enkelte Arter. 



I det folgende skal der gives en Del Oplysninger om de enkelte Arter, væsentlig 

 vedrørende Lokalitet, geografisk Udbredning og biologiske Forhold. 



Nosloc pniniforme. Almindelig i forskellige Dybder. W-L. gor opmærksom paa, 

 at den kan findes ud paa over 20 m. Fra Hald Sø har W- L. taget den paa over 30 m. 

 Den er vel almindelig, men den spiller ikke den Rolle som i Esrom So, hvor Bunden paa 

 2 — 4 m næsten er brolagt med Kuglerne, som til visse Tider danner store Opskylsdynger 

 paa Kysterne. 



Cladopliora sp. Iagttaget nogle faa Gange paa Sten, der er taget op med Skraben. 

 Den er sikkert langt almindeligere end det fremgaar af Undersøgelserne (cfr. S. 68). 



Nitella syncarpa (Thuill.) Kütz.(?). Da Arten kun blev fundet steril, kunde den 

 ikke bestemmes med Sikkerhed. Den horer til Gruppen Monartlirodadylæ (flexiles) 

 (Migula S. 97). Som Kendetegn angives den ejendommelige Bygning af Bladspidsen. 

 Men dette synes ikke at være et helt godt Kendetegn, da det varierer endog paa 

 samme Plante. Spidsen paa de fleste Blade er som paa Nilella syncarpa i Migula's Figur 

 (S. 101) nemlig en lang, fortykket, hyalin Spids, let kendelig i typiske Tilfælde. Men 

 i mange Tilfælde ligner Bladspidsen den, der findes hos andre Arter af denne Gruppe, 

 især opuca. Endog det selvsamme Skud, der bærer typiske Blade, kan have Blade 

 af anden Form. For Øjeblikket maa Arten, der er meget almindelig i Furesø, kaldes 

 N. syncarpaC^). Den vokser i Mængde paa forskeUige Steder i Soen, særlig i Store 

 Kalven og i Bugten ved Kollekolle, og optræder hyppig paa Øst- og Sydsiden. Den 

 er fremdeles paavist paa Nordsiden, men synes her mindre hyppig. 



Undersøgelserne synes ikke at konstatere, at den danner et særhgt Bælte, saaledes 

 som Tilfældet er i andre Søer. I Furesø vokser den i Tolypellopsis-Bæltet, hvis Yder- 

 rand, ud imod Dybet, den maaske kunde siges at danne. Begge disse Planter kræver 

 roligt Vand, som de enten finder paa beskyttede Steder eller i Dybet. N. syncarpa er 

 fundet paa 3 — 8 m. 



Nilella opaca Ag. (?) Denne Art er ligeledes kun fundet steril. Den er mere robust 

 end syncarpa. Bladet snævres pludselig ind til en kort Spids, som ikke er fortykket 

 (Migula Fig. 35). Heller ikke hos denne Art synes Karakteren fuldt konstant. Den er 

 kun iagttaget i Store Kalven, hvor den i en Dybde af 4 m vokser i Mængde. 



Efter Mortensen's Nordøstsjællands Flora (p. 78) er Nilella /lexilis fundet ved 

 Dronninggaard (Liebmann) og N. syncarpa f. pseudoflexilis ved Frederiksdal. 



Tolypellopsis slelligera (Bauer) Migula er bortset fra Mosser og mindre Alger den 

 hyppigste af alle Furesøens Planter. Den første, der fandt den, var W-L. Han har 

 meddelt mig, at det, han først saa af Planten, var de hvide, stjerneformede Over- 

 vintringsknolde, der fandtes ude paa de større Sødybder. Disse var ham, som alle, hvem 

 han viste dem, en komplet Gaade. Senere fandt han Stjernerne sammenhængende 



