96 



vider, der udvikler sig til den typiske anliqiia og til Individer, der tilhorer Variations- 

 række 1, saa godt som altid vil kunne kendes fra Unger af piscinalis typ.; det samme 

 gælder ofte for flere henhorende til Variationsrække 2. Antiqua Ungerne (Tekstfig. 43) 

 er kendelige ved de svagt hvælvede Vindinger og den lave Søm. Desuden vil de kantede 



Vindinger og den kantede Munding stille dem i 

 tydelig Modsætning til Ungerne af /)isc//7ö/(s (Tekst- 

 lig. 12), hvor Vindinger og Munding er afrundet 

 og Sommen meget dyb. 



Selv om jeg nu har søgt at vise, at man i de 

 Heste Tilfælde kan kende Forskel paa Ungerne af 

 de to Former, piscinalis og antiqua, har jeg dog 

 Fi?. 42 Fig. 4:5 ikke til I leusigt at ville sætte nogen skarp Grænse 



^ , ,. ■ , p T- , imellem disse eller opfatte dem som selvstændige 



Fig. 42. Ungt Individ af V alvata pisci- » . , , . . . , 



nalis Müll typ Arter, hvad mange Autorer jo gør. Tværtmiod 



Fig. 43. Ungt Individ af Var. amiqua mener jeg, som ogsaa ovenfor antydet (Variations- 

 Sowb. (Begge >: 7). række 2), at der er den jævneste Overgang mel- 



lem de to, saaledes at piscinalis-\nå\\\åi^Y, hvis 

 disse kom under andre Betingelser, meget vel kunde lægge en Vinding paa endnu og der- 

 ved komme til at ligne Individer hørende til an/içua-Varialionsnekke 2. Jeg maa kun 

 betone, at flere Ejendommeligheder ved de to Former viser sig ret tidlig, i Modsætning 

 til hvad der er Tilfældet med flere andre Snegle f. Eks. Limnæa ovala og aiiricularia. 

 Medens nemlig Spiret hos de omtalte Limnæer ikke er underkastet videre Forandringer, 

 og Ungerne af de forskelUge Varieteter og Former derfor er ret ensartede — Udformnin- 

 gen sker væsentligst, idet sidste Vinding lægges paa — , er dette i ringere Gratl Til- 

 fældet med piscinalis og var. antiqua. Her er allerede Ungerne forskellige, idet Spiret 

 er forskellig bygget hos disse to, og sidste Vinding modificerer kun Udseendet en Del. 

 Da V. antiqua er en Varietet, der er typisk for storre Soer og sikkert maa tænkes ud- 

 viklet af V. piscinalis, ser man, at Paavirkningen udefra har været ret genneingriltende, 

 idet den har trulfet de mindst varierende Dele af Skallen. Et ganske analogt Tilfælde 

 haves i Forholdet mellem Limnæa slafpialis var. subulata Wslld. og L. stagnalis lyp., 

 hvor den første ligeledes er en Soform. Ogsaa der har S]Mret ved ydre Paavirkning faaet 

 et andet Udseende end hos den aim. stagnalis-Form, der kendes fra stillestaaende eller 

 lidet bevæget Vand. 



Inden jeg gaar over til kortelig at omtale de to andre i P'uresoen forekommende 

 Vö/f^a/ö-Arter, vil der være Grund til at bemærke, at alpestris Blann., der blandt 

 andet findes i de bayerske Søer og skal være en typisk Form for de højere liggende Bjærg- 

 søer, ikke er taget i Furesøen. Derimod finder man andre Sti-der i Landet navnlig i Aaer 

 i Jylland (ved Jegerum, Gudenaa) en piscinalis-Fovm, der ganske svarer til alpestris, med 

 cylindriske Vindinger, meget vid Navle og sidste Vinding lige lu ftet til eller endog løsnet 

 fra næstsidste. Fra den første Lokalitet i) har jeg blandt Tusinder af Eksemplarer kunnet 

 finde en fuldstændig jævn Overgang fra høje on/jV/î/a-lignende Former (omtrent som et 

 af de mindre Eksemplarer i Variationsrække 2 (V. antiqua) fra Furesøen) gennem typiske 

 piscinalis til alpestris. Nogle af de sidstnævnte har meget lavt Spir og særdeles stor kreds- 



') Eksemplarerne er taget af H. Sell. 



