102 



Eksemplarer, og disse var endda stærkt medtagne. Flere Skaller opskylles paa Land, 

 men Hovedparten opløses sikkert, hvor de bundfældes. I det hele synes Sphæriiim 

 at være sjælden i Furesoen i Modsætning til i Farum Sø, hvor jeg gentagne Gange har 

 skrabet den paa Bankerne i store og smukke, levende Eksemplarer. I Kanalerne, der 

 udgaar fra Furesøen, er den ligeledes særdeles hyppig. 



S. (Calyculina) lacusire Müll, har jeg aldrig fundet, hverken død eller levende i 

 Furesøen. H. Sell (1901) angiver 7 mm store Eksemplarer fra Bugten ved Frederiksdal 

 tagne paa m Vand mellem Phragmites, og C. A. Westerlund anfører .S. (Calyculina) 

 ryckholti Norm. var. daniciim Clessin fra Furesoen (1897, pag. 149). 



Pisidiuin amnicum Müll. (T. 4, Fig. 15 — 18). 



Denne vor største Pisidiiiin-Ait horer hjemme inde paa lavt Vand paa Steder, 

 hvor der er roligt; dog har jeg i Store Kalv skrabet enkelte Eksemplarer paa dybere Vand, 

 4 — 5 m. H. Sell angiver ogsaa at have taget den i 1 Eksemplar i 5 m's Dybde, paa 

 Østsiden af Soen. I ret stort Antal kan den hndes i Kanalen mellem Fureso og Farum 

 Sø. De tomme Skaller kan man samle paa Bredden, men man tager ogsaa ret ofte saa- 

 danne ved Skrabning, om end ikke i stor Mængde, højst 5 — 6 Stk. i hver Prøve. Dyb- 

 derne, hvorpaa disse findes, er 2 — 11 m. 



Pisidium caserluniim Poli (T. 4, Fig. 11—14 ; T. 6, Fig. 17, 18). 



Det er den Pisidie-Art, der har den største Udbredelse i Furesøen, idet den egentlig 

 findes overalt. Den optræder kun faatallig og i smaa Eksemplarer inde ved Kysten 

 (paa 0,2 — 1 m), men Tallet stiger jævnt udadtil, og paa de større Dybder, 30 — 36 m, 

 kan man endog i een Skrabning tage 50 — 150 Individer. Ret sjælden træfler man den 

 derfor i Store og Lille Kalv, naar lige undtages den aller yderste Del af disse Bugter. 

 — Arten optræder under 3 forskeUige Former. I selve det dybe Furesø-Bassin findes 

 foruden den typiske Form (T. 4, Fig. 14) en meget tykskallet Variant (T. 6, Fig. 17, 18), 

 der nærmer sig til P. supinum med Hensyn til Form og Hængsel. Den er nemlig tyk- 

 skallet, ret høj og noget trekantet af Form og har et tykt, kraftigt Hængsel. Det er 

 den samme Form, der er fundet af H. Lynge i Lyngby og Bagsværd Sø og er afbildet 

 af B. B. Woodward (1913, Pl. XV, Fig. 20 e. g.). I Modsætning til den typiske Form, 

 der ogsaa kan findes i mindre Vandsamlinger, træfles denne kun i Søer (Esrom So, 

 Farum Sø, Maribo Sø, Sortedamssøen). Den tredje Form er f. lacustris B. B. Woodward; 

 hos denne er Artskaraktererne lidet udprægede, idet Skallerne er tynde og mere afrundede 

 end hos Hovedformen, Hængslet smalt, tyndt og uden den skarpe Bøjning i højre Skal, 

 som findes hos den typiske Form. Den har jeg skrabet i ringe Antal i Store Kalv paa 2 — 

 4 m's Dybde. 



De tomme Skaller af P. caserlanum findes spredt overalt i Soen, i størst Mængde 

 dog i Skalbæltet. 



Pisidiuin hensloiuanum Sheppard (T. 6, Fig. 21 — 24). 

 Ligesom den foregaaende Art er denne ret jævnt udbredt i Søen. Den synes tillige 

 at forekomme i mindre Tal paa lavt Vand end paa dybt; saaledes er den kun taget paa 

 faa Steder i Store og Lille Kalv og altid i enkelte Eksemplarer; det er tillige oftest smaa 



