Î15 



Vierwald- 

 stattersø 



Gardasø 



Genfersø 



Andre Søer 



foreli 

 SÜ m 

 (niucron. 

 60 m) 



V. bollingeri 

 75-30 m 



abi/ssiciild 



? sublittoralis 

 30-bO m 



? ampla 30 m 

 (oreli^) 

 7-5-305 m 

 yurigi ') 

 /iV>-247 m 

 profuridii ') 

 30-mO m 



I Goktschai-Søen 30-80 m 



L. abyssicola : Luganerso 

 70 m, Walensø 90-150 m, 

 Comosø 100 m , Lac 

 d'Annecy ö6 m (Zuger- 

 sø og flere). 



Liiganersøen 50-90 m 



I Goktschai-Søen til 80 m 



te Del 



lybde- 

 onen 



depressa 

 15-20 m 



5 m 



profunda 



lacustris 

 60 m 



imhofi 

 90 m 



60 m 



mtexta 

 60 m 



achroinata 

 25-30 m 



a«<i(7.')20-30m 

 lacustris^) 

 5Ö-300 m 



øverste Del af 

 Dybsøen 



20-26 m 



I nordtyske Søer 40 m. 

 ') med Varieteterne foreli Piag. og yungi Piag. 



Fra Bredden til 21 m i 

 Hjälmaren. 



lacustris: Lac d'Annecy 

 40m, Pfaffikonersø6iim, 

 Brienzersø 36 m 



Achensø 64 m 



?Traunsø 200 m 



Lac de Joux, Bielerso og 

 Greifensø i den øverste 

 Del af Dybderegionen. 



Hjälniaren G m 



sikkert den riytit^o, hvorfor dea 

 ogsaa cr antaget i Tabellen. Det 

 er altsaa kun L. palustris Müll, 

 og L. ovala Drap., der danner 

 Dybvandsf ormer, medens L. slay- 

 nalis L. og L. auricularia L. ikke 

 synes at gaa ud over den 11 to- 

 rale Grænse. Holge Roszkow- 

 SKi's Klækningsforsog og Under- 

 søgelse over Udbredelsen af Liin- 

 næerne i Genfersoen maa det 

 anses for sikkert, at 1) Dybvands- 

 linin;eerne kun er Repræsentan- 

 ter for Litoralformerne, og at 

 2) Dybvandsformerne til Stadig- 

 hed rekruteres fra Limnæerne 

 inde paa lavt Vand. 



Ganske analogt med Lim- 

 næerne lindes der udprægede 

 Dybvandsformer blandt Pisidi- 

 erne; Formrigdommen er blot 

 endnu større. Undersøgelserne 

 over disse er imidlertid ikke 

 videre indgaaende, navnlig mang- 

 ler der gode Figurer (spec. Fig. 

 af Hængslet); det er derfor 

 vanskeligt at henføre dem I il 

 bestemte Bredformer, hvorfra de 

 kan afledes. Nogle faa er en- 

 kelte Gange anført som Varie- 

 teter af Arter, der forekommer 

 ved Søbredderne; men man fore- 

 trækker nu for det meste at an- 

 føre dem som selvstændige Arter. 

 Af saadanne lindes der ca. 25. 

 Clessin og Ft)REL har søgt at 

 samle de fleste i Grupper og an- 

 give, fra hvilke Arter de nedstam- 

 mer. Saaledes skal 6 »Arter« ned- 

 stamme fra P. caserlamiin, 5 fra 

 P. milium, 3 fra P. nitidum (og 

 2 fra P. ilalicum, en Art, der 

 ikke findes hos os). Om 2 »Arter« 

 iiar \V()ODW.\nD (191. '5) vist, al 



15' 



