116 



de kan henfores til en gammel, velkendt Art. Saaledes er den fra Torneträsk af Odh- 

 NER (1908) beskrevne P. lornense den samme som P. pusillum Jenyns, og P. clessini, 

 som G. Surbeck angiver fra Vierwaldstättersoen er — i alt Fald delvis — opstillet paa 

 Individer af P. pusillum. Dybvandsformer har man indtil 1908 kun kendt fra. Søer i 

 Alperne eller ved Alpernes Fod, hvor de gaar ned til en Dybde af over 300 m ; siden er 

 der kommen 2 svenske Forekomster til. Odhner har ■ — som allerede ovenfor berort — 

 vist, at der i Nordsverige, i Torneträsk, findes Pisidier paa større Dybder; P. lornense 

 Odhner (= P. pusillum Jenyns) gaar saaledes ned til 130 m, og S. Ekman har i Vat- 

 tern fundet P. pusillum Jen. i alle Dybder fra 10 — 120 m. 



I Furesoen er det kun Pisidiernc, der gaar ud paa dybt Vand, de øvrige Mollusker 

 standser indenfor 13 m. Det skulde altsaa være iblandt disse, man skulde søge efter 

 særegne Dybvandsarter; men saadanne findes ikke. Ej heller er der i Søen uddannet 

 særlige Varieteter af Bredformerne i): Furesøen har ingen speciel Mollusk fa una 

 paa det dybe Vand. Grunden til, at der ikke paa de større Dybder er udformet sær- 

 lige Varieteter eller »Arter« af Bredformerne, er sikkert den, at Dybden i Søen er for ringe. 

 Desuden er det Areal, der findes uden for 30 m (begrænset af den prikkede Zone paa 

 Kort 5), temmelig lille, saaledes at Forskellen i Bundbeskafîenhed, Temperatur- og 

 Strømningsforhold samt Ernæringsforhold ikke er stor mellem dette Omraade og de 

 højere liggende Dele. — Ligesom for de andre Molluskers Vedkommende gælder det 

 for en Del — men ikke alle — Pisidie-Arter, at de i Furesoen ikke gaar ud paa saa 

 store Dybder som paa andre Steder. 



I vedføjede Tabel er givet en Oversigt over den bathymetriske Udbredelse af Pi- 

 sidierne i Furesøen sammenlignet med Udbredelsen i andre europæiske Søer: Ratze- 

 burgersøerne (Schermer 1914), Vattern (Ekman 1915), Hjälmaren (Alm 1916), Torne- 

 träsk (Odhner 1908), Ladoga (Lindholm 1911), Vierwaldstättersoen (Surbeck 1899), 

 Thuner- og Brienzersøerne (v. Hofsten 1911), Luganerso (Fehlmann 1911), Genfer- 

 soen (Piaget 191.3), samt nogle spredte Angivelser fra enkelte andre Søer (efter Zschokke 

 1911). 



Der er kun medtaget de Arter, der findes i Furesøen samt de faa Dybsoformer 

 (P. lornense Odhner, elessini Surb. og foreli Cless.), der med nogenlunde Sikkerhed 

 kan henføres til Litoralformerne. Hvis man, som Clessin og Forel (Zschokke 

 1911, pag. 160), vil afiede alle Dybsoformerne fra 4 Arter blandt Bredbeboerne, faar 

 3 af de i Tabellen anførte Arter naturligvis et langt større bathymetrisk Udbredelses- 

 omraade. 



Fra P. caserlanum Poli afledes: P. occupatum Cless., submersum Cless., prolongatum 

 Cless., tritonis Cless., in^butum Cless. og demissum Cless. De gaar alle i de schweiziske 

 Søer ud paa 30 m og fierover, den sidstnævnte i Bodensoen endog ud paa 300 m. 



Fra P. nilidum Jen. stammer: P. foreli Cless., converüus Cless. og novaevillae Cless. 

 Af de to sidstnævnte findes P. conventus Cless. i Starnl)ergerso paa 30 — 60 m, novae- 

 villae Cless. i Bielerso paa 40 m, livorimod foreli Cless., som vist i Tabellen, gaar ud de 

 største Sødybder. 



') Det skulde da være den pag. 102 omtalte, tykskallede, trekantede Variant af P. caser 

 tdnuin Poli; men dens Udbredelsesomraade er ikke tydelig adskilt fra den typiske Forms. 



