146 



parlhenogenetiske Æg findes ikke i Antal over 2. Ligesom foregaaende er det, særlig 

 hvad Hovedskjoldet angaar, en yderst varierende Form. 



Alonopsis elongata G. O. Sars. Arten forekommer vel i en Del Prøver, men 

 altid kun enkeltvis. 



Alona quadrangularis O. F. Müller var. affinis Leydig er kun fundet i 3 Prover. 

 Der er i den ene Prøve paavist en enkelt Han. 



Alona coslata G. O. Sars er kun fundet enkeltvis i et Par Prøver. 

 Alona gullaia G. O. Sars kun paavist i et Eks. i en Prøve. 



Rlnjnr hot alona falcala G. O. Sars forekommer kun i faa Exemplarér i to Prøver. 

 Graploleberis teslndinaria G, O. Sars fundet i et Par Prøver i faa Exemplarer. 

 Pleuroxus trigonellus O. F. Müller set i enkelte Prover enkeltvis. 

 Alonella excisa Fischer enkeltvis i faa Prøver. 



Chydorns spliæricus O. F. Müller. Ret hyppig i adskillige Sommerprøver. 

 Chydorus globosus Baird optræder aldrig i stort Antal i Prøverne, men i adskil- 

 lige af disse. 



Naar alle de ovennævnte Lynceider optræder i saa ringe Antal, er det vistnok 

 fortrinsvis, fordi der til nogle af Prøverne er anvendt for groftmaskede Net; endvidere 

 fordi det var yderst vanskeligt at finde disse meget smaa Former i de store Mængder 

 af Kalk, som Prøverne indeholdt. 



I s o p o d a. 



Aselliis aquaticiis L. forekommer i de fleste Prøver fra 4—5 m i Store Kalven 

 i stort Antal, ude i Soen vistnok kun i ringe Mængde. 



A m p h i p o d a. 



Pallasiella quadrispinosa G. O. Sars. Arten er meget almindelig og gaar ud over 

 hele Vegetationen. Den er særlig hyppig over hele Store Kalven. 



Gammarus pulex Fabr. Meget almindelig i Bunden under Vegetationen; men 

 kun nærmest Bredden. 



Decapod a. 



Astacus fluviatilis Fabr. Til min store Forbauselse fik jeg en Efteraarsdag 1912 

 i Skraberen en meget stor Flodkrebs fra 4 m (Furesøens Østkyst). Det er den eneste 

 Flodkrebs, jeg har taget ude i selve Furesø. 



Insecta. 



P e r 1 i d æ. 



Furesøens Porlide, den iøvrigt sjældne Nemura avicularis Mørt. har jeg hidtil 

 aldrig taget udenfor inderste Litoralzone, hvor den under Stenene særlig lige efter 

 Islosningen er et ganske almindeligt Dyr. Den nævnes her, fordi den, som saa mange 

 Litoralf ormer, muligvis om Vinteren gaar ud paa dybere Vand. 



