5 



213 



Arbejde, hvorved ikke blot Kiilsyreforøgelsen maales, men ogsaa Aaiulefang og 

 Aandedrætsliyppigheden beslemmes. I det andet Forsøg, uden aandeligt Arbejde, 

 søges vilkaarlig tilvejebragt samme Aandefang og Hyppighed som i del første, og 

 den hermed følgende Kulsyreforøgelse maales. Denne maa skyldes dels Udluftningen 

 ved det forøgede Aandefang, dels Aandedrætsmusklernes større Arbejde, og disse 

 Størrelser maa være ens i de to Forsøg under Forudsætning af, at del er lykkedes 

 i det sidste Forsøg at tilvejebringe samme Aandedræt som i det første. Differensen 

 mellem de to fundne Kulsyremængder maa saa være et Maal for den ved del aande- 

 lige Arbejde foraarsagede Stofskifteforandring. 



Det ses let, at der ikke er det mindste til Hinder for at kombinere de lo om- 

 lalle Meloder. Maales ved begge de lo Forsøg ikke blot Kulsyren, men ogsaa Ilten, 

 vil Differensen mellem Illbestemmelserne give del nøjagtigst mulige Maal for Slof- 

 skifteforandringen ved det aandelige Arbejde, uafhængig af Aandedræ>lsapparalets 

 Virksomhed. Dermed vil man have et Maal for Stofomsætningen i selve Central- 

 organet, saafremt alle andre medvirkende Momenter er saa uvæsentlige, al de kan 

 lades ude af Betragtning. Det var denne Vej, jeg til en Begyndelse slog ind paa; 

 des\ærre viste den sig hurtig ikke at være farbar, idet Forudsætningen: at andre 

 medvirkende Momenter ingen væsentlig Indflydelse har, utvivlsomt er urigtig. Som 

 det senere skal blive paavist, spiller Tonusforandringer ikke blot i Ansigtets, men 

 ogsaa i Armenes og undertiden i hele Kroppens Muskler en betydelig og vexlende 

 Rolle, og de synes hverken direkte eller indirekte al kunne elimineres. Man kan 

 ikke udføre et aandeligt Arbejde af bestemt Art, uden at disse Forandringer af 

 Muskellonus optræder, og da man ikke — som ved Aandedrætlet — vilkaarlig kan 

 tilvejebringe bestemte Tonusændringer, kan man ikke maale, hvor stor en Andel de 

 har i de fundne Stofskifleforandringer. Saavidl jeg kan se, er en Bestemmelse af 

 selve Cenlralorganels Stofomsætning foreløbig el uløseligt Problem, saafremt man 

 da forlanger uomtvistelige Tal og ikke mer eller mindre løse Gisninger. Indtil en 

 eller anden Udvej af denne Vanskelighed findes, maa man indskrænke sig til at 

 undersøge del aandelige Arbejdes Indflydelse paa Organismens Stofskifte som Hel- 

 hed. Hertil vil det foreliggende Arbejde give et ikke uvæsentligt Bidrag, idel de tal- 

 rige Forsøg, som jeg oprindelig anstillede med el andet Formaal for Øje, umiddel- 

 bart belyser dette Forhold. 



Apparater og Forsogsanordning. 



Ved de Forsøg, for hvilke der i del følgende skal gøres Rede, blev i Hoved- 

 sagen benyttet de samme Apparater og anvendt samme Fremgangsmaade som ved 

 Becker og Olsen's. Da alt delte er udførlig beskrevet i det tidligere citerede Ar- 

 bejde, skal jeg her indskrænke mig til at give et kort Overblik over Forholdene. 

 Apparaterne og deres Opstilling ses af F'ig. 1. 



Fp. (Forsøgspersonen) sidder i en magelig Stol med vandret udstrakte Ben og 

 dækkel af el Tæppe. Ved langvarige Forsøg (vore har varet indtil omtrent 2 Timer) 



