218 



10 



for Temperaliirforandringer. Da Temperaturen i Efteraaret, før Centralvarmeapparatet 

 var sat i Funktion, en Dag sank ned til 12° C. i Forsøgslokalet, var Iltabsorptionen 

 efter halvanden Times Forløb endnu ikke fuldstændig. Paa det Vilkaar kan 14 Ana- 

 lyser, som vore Forsøg i det mindste krævede, ikke gennemføres paa en Dag. Saa- 

 snart det var gaaet op for mig, at det var Temperaturen, det var galt med, var 

 Fejlen naturligvis med det samme afhjulpet. En 50-Lys elektrisk Glødelampe, ind- 

 sat i en dyb konisk Porcellænsreflektor, blev stillet op i passende Afstand fra 

 Pyrogallolbeholderen, og idet Varmestraalerne reflekteredes ind paa denne, bragte 

 de i faa Minuter Temperaturen op til 25° C. Ved denne Temperatur foregaar Illab- 

 sorptionen fuldstændig i 3 Min., hvilket er en stor Lettelse af Arbejdet. Jeg har 

 derfor bibeholdt min lille elektriske Ovn og anbragt et Termometer paa Pyrogallol- 

 beholderen ; ved smaa Forandringer af Lampens Afstand fra denne kan dens Tem- 

 peratur holdes fuldstændig konstant uafhængig af Lokalets. 



Pyrogallolopløsningens forhøjede Temperatur medfører imidlertid ikke blot en 

 større Hastighed, men ogsaa en større Nøjagtighed i Analyserne. Kulsyrens Absorp- 

 tion i Natronopløsningen synes at være ret uafhængig af Temperaturen indenfor 

 de Grænser, hvorom her er Tale; Analyser af samme Luftblanding vil derfor kun 

 undtagelsesvis være behæftede med en større Middelfejl end 0,01 "/o for Kulsyrens 

 Vedkommende. Derimod vil den træge Absorption af Ilten ved lav Temperatur til- 

 lige have til Følge, at det bliver meget vanskeligt at faa det sidste Spor af Ilt fjernet, 

 og Afvigelser paa indtil 0,1 "/o mellem Analyser af samme Blanding forekommer 

 jævnlig. Den livlige Absorption ved 25° C. har yderligere den Fordel, at al Ilten 

 fjernes, hvorved den væsentligste Fejlkilde er stoppet. Middelfejlen synker derved 

 til 0,02 "/o; længere ned kan den næppe drives, da Fejlen fra Kulsyrebestemmelsen 

 i Følge Analysens Gang indgaar i Iltbestemmelsen. 



Forsøgsanordningen var i alt væsentligt den samme som ved Becker og Olsen's 

 Forsøg. Det fremgaar tydelig nok af disse, at der kan være en ret stor Forskel paa 

 Kulsyreudskillelsen — og derfor rimeligvis ogsaa paa Iltoptagelsen — i Hvileforsøg, 

 som udføres før og efter aandeligt Arbejde. Der synes altsaa under selve Arbejdet 

 at foregaa Forandringer i Organismen, som har et forandret Stofskifte til Følge i 

 nogen Tid efter Arbejdets Ophør. Hertil maa der tages Hensyn ved Beregningen af 

 Stofskifteforøgelsen under Arbejdet, saa at det altsaa er nødvendigt at udføre Hvile- 

 forsøg umiddelbart før og efter dette. Hvorledes saa iovrigt Stofskifteforøgelsen ved 

 Arbejdet skal beregnes, naar de to Hvileforsøg ikke giver overensstemmende Vær- 

 dier, hvad kun sjælden er Tilfældet, bliver et Spørgsmaal for sig, som skal be- 

 skæftige os senere. Selve Arbejdstiden blev ved de fleste af vore Forsøg delt i 4, 

 og ikke som ved Becker og Olsen's Forsøg i 3 Perioder. Den Kulsyreudluftning, 

 som Arbejdet kunde antages at medføre, vil nemlig i Almindelighed indtræde straks 

 ved Arbejdets Begyndelse, hvor Aandedrættets Dybde og Hyppighed veksler. Derfor 

 opsamledes og undersøgtes Udaandingsluften fra de første 5 Minuters Arbejde for 

 sig, for at den mulige Forskel i Kulsyreindholdet i denne Periode og den øvrige 

 Arbejdstid kunde træde saa tydelig frem som muligt. Den øvrige Arbejdstid, som 



