15 



22;5 



55a 

 150° 



30 hO 50 00 



Arbejde. Det fremgaar nemlig af de foreliggende Undersøgelser, at det aandelige Ar- 

 bejde har en aldeles uomtvistelig Indflydelse paa Organismens Slofskifte. Om denne 

 Forandring skyldes livligere Stofomsætning i Centralnervesystemet, i Musklerne eller 

 muligvis i helt andre Organer, kan foreløbig være et aabent Spørgsmaal. Kun saa 

 meget er indlysende, at saalænge Aarsagen — den psykiske Virksomhed — vedbliver 

 at bestaa med tilnærmel- 

 sesvis konstant Styrke, 160r 

 maa ogsaa Virkningen 



— det forøgede Stofskifte 



— antages omtrent kon- 

 stant. Der maa da i 

 hvert Fald angives sær- 

 lige Grunde for Antagel- 

 sen af en Forandring i 

 Virkningen trods en kon- 

 stant Aarsag. Idet jeg der- 

 for mener at maatte fast- 

 holde den anførte Be- 

 tragtning som ledende 

 Princip, skal det nu un- 

 dersøges, hvilken Bereg- 

 ningsmaade der stemmer 

 bedst hermed. 



Naar man har for- 

 skellige Værdier for Hvi- 

 leperioderne før og efter 

 Arbejdet, ligger det nær 

 at tage Middeltallet af 

 disse Hvileværdier og 

 trække det fra Værdierne 

 for de enkelte Arbejdspe- 

 rioder. Af Fig. 3 ses let, 

 hvad delte vil føre til. 

 Exempelvis er ved den 

 øverste Kurve for Nr. 4 

 trukket en vandret Linie, 



ab, gennem del Punkt, der svarer til Hvileværdiernes Middeltal. Afstandene, maalt 

 paa Ordinaterne, fra ab op til Kurven R vil da være Difïerenserne mellem Arbejdsperio- 

 dernes Værdier og delte Middeltal. Del ses umiddelbart, at disse DilVerenser bliver 

 meget større i Begyndelsen af Arbejdet end ved Slutningen, og et saadant Misfor- 

 hold vil gøre sig gældende ved samtlige Kurver paa Fig. 3; liere af de her frem- 

 stillede Fænomener, især Kulsyreudskillelsen CO.,, vil give store positive N'ærdier i 



kO 50 60 



Fi« X 



