226 



18 



skal fastholdes. Paa andre Omraader har man ganske analoge Forhold. Skal en 

 Ramse læres udenad, vokser ikke blot Tiden, men ogsaa Anstrengelsen i hver enkelt 

 Øjeblik med Ramsens Længde. Der er saaledes intet til Hinder for at angive aande- 

 lige Arbejders relative Størrelse eller Vanskelighed. Og hvis den subjektive Anstren- 

 gelse, der lægges til Grund for Sammenligningen, overhovedet staar i noget Forhold 

 til de centrale Processer under Arbejdet, saa maa man vente, at Stofskiftet vil vokse 

 med den Anstrengelse, Arbejdet kræver. Ved Selviagttagelsens Resultaler aabnes 

 saaledes Muligheden for Konstatering af et lovmæssigt Forhold. Hvis man derimod 

 undlader at tage Hensyn til Selviagttagelsen, den subjektive Vurdering af Arbej- 

 dernes Størrelse, er det ikke let at indse, hvorledes man vil finde Mening i de stærkt 

 varierende Tal, som Stofskiftebestemmelserne fører til. 



Hermed er Selviagttagelsens Rolle dog ikke udspillet. Det er fra det daglige 

 Liv vel bekendt, hvorledes ikke blot ydre, men ogsaa indre Forstyrrelser, Indispo- 

 sition, Optagethed af andre Tanker og fremfor alt Sindsbevægelser kan vanskelig- 

 gøre Udførelsen af et foreliggende Arbejde. Ved slige Forstyrrelser kræver det lige- 

 frem større Anstrengelse at udføre Arbejdet end under normale Forhold, og det er 

 derfor ogsaa højst usandsynligt, at Stofskifteforandringerne i alle Tilfælde skulde 

 blive de samme. Hvis man nu indskrænker sig til at maale Stofskiftet uden at 

 tage Individets Sindstilstand i Betragtning, maa man være forberedt paa for samme 

 Arbejde at finde ret forskellige Tal, og en Forklaring af disse Variationer vilde være 

 udelukket, da den kun kan findes i de subjektive Forhold. 



Jeg skal ikke gaa nærmere ind paa Selviagttagelsens Betydning for de fore- 

 liggende Forsøg, da Becker og Olsen har behandlet Sagen ret indgaaende ^) og 

 anført karakteristiske Exempler paa den enorme Forøgelse af Kulsyreudskillelsen, 

 som især Sindsbevægelser kan medføre. Det var imidlertid nødvendigt her at frem- 

 hæve de nævnte Hovedpunkter for at fastslaa, at der overhovedet ikke kan komme 

 Mening i Forsøgene uden Hensyntagen til Selviagttagelsens Resultater. Fremfor alt 

 maa der sondres mellem de normalt forløbende og de med Indispositioner behef- 

 tede Forsøg. De første skal behandles i dette Afsnit; de sidstnævnte kræver et sær- 

 ligt Kapitel, da de har givet Anledning til en Række Undersøgelser med det For- 

 maal at faa Rede paa, hvad der kunde være Aarsag til den ofte forbavsende stærke 

 Forøgelse af Stofskiftet, som kan fremkaldes ved ganske ringe Omstændigheder. 

 Dernæst kommer Selviagttagelsen ogsaa i Betragtning ved Ordning af Opgaverne 

 efter deres større eller mindre Vanskelighed. Dette har været en meget nem Sag 

 ved de Opgaver, som her udelukkende har fundet Anvendelse, nemlig dels Hoved- 

 regning af forskellig Art, dels Udenadslæren af Ramser. Ved psykologiske Forsøg 

 har man, med fuld Føje, saa godt som altid holdt sig til den Art Virksomheder. 

 For det første fordi man kan tilvejebringe et ganske ubegrænset Antal Opgaver af 

 samme Vanskelighed, saa at Forsøgene kan fortsættes, saa længe man vil, og gen- 

 tages med Sikkerhed for, at Vanskeligheden stadig er den samme. For det andet 



■) Anf. Skr. S. .53 .'i?. 



