19 



227 



fordi Opgavernes Vanskelighed vokser med K()ni|)likalionen, med Anlallel af Lcd^ 

 der skal fastholdes, saa at man altid kan afpasse V^anskeligheden eller Fp's Evner 

 og Færdighed. 



Som Regneopgaver er benyttet følgende lire Arter, der anføres i Rækkefølge 

 efter voksende Vanskelighed. 1. Den saakaldte A-Test, der spiller en vis Rolle i det 

 BiNET-SiMON'ske System. Den er her anvendt i den Form, at Fp. optæller Antallet 

 af e'er i en trykt Text, sætter en Streg i denne, naar 100 er naaet, og saa gaar 

 videre uden at ulejlige sig med at fastholde Antallet af Hundreder. 2. Fortløbende 

 Addition af encifrede Tal efter Kkaepelin's Metode. Naar 100 er naaet eller netop 

 overskredet, noterer Fp. Endecifrct i Rcgneheftet og gaar videre med delle Tal som 

 første Addend, saa at det stadig kun drejer sig om Addition af encifrede Tal til 

 tocifrede. 3. Multiplikation af to trecifrede Tal i Hovedet, idet Fp. stadig har Oi>- 

 gaven for Øje, Saasnarl Resultatet er noteret, gaar Fp. videre til den næste Opgave. 

 Til Brug for dette og det følgende Arbejde var et stort Antal Stykker, i hvilke O 

 overhovedet ikke forekom, samlede i et Hefte. 4. Multiplikation af 2 trecifrede Tal, 

 som Fp. lærte udenad, hvorefter han tildækkede Opgaven med et Stykke Karton; 

 dette fjernedes først, naar Resultatet skulde nedskrives. Denne Fremgangsmaade er 

 naturligvis meget vanskeligere end den foregaaende, da man stadig skal huske Op- 

 gaven, medens de sukcessive Produkter dannes. Et objektivt Bevis herfor haves 

 deri, at Fp. L., som udførte disse Regninger, kunde løse 20 — 25 Opgaver i 30 Min. 

 med Opgaven for Øje, men derimod kun 8, naar den skulde huskes. 



Til Udenadslæren er benyttet de sædvanlige Ramser af meningsløse Stavelser, 

 der forelagdes Fp. skrevne med Rundskrift paa en Strimmel Karton i Række under 

 hinanden. De læsles i Tempoet 80 Stavelser pr. Min. i Takt efter Metronom og be- 

 tragtedes som lærte, naar Fp. kunde fremsige Ramsen fejlfrit i samme Tempo. Da 

 Fp. selvfølgelig ikke maatte tale, kunde der ingen Kontrol føres med, al Ramsen 

 virkelig var lært, men dette kan ogsaa betragtes som ganske overflødigt overfor de 

 paagældende øvede og i Sagen interesserede Fp. At Ramserne kræver desto større 

 Anstrengelse, jo længere de er, blev allerede ovenfor berørt. Dog gjorde Fp. N. den 

 Bemærkning, at det paa en Maade var „behageligere" at lære lange Ramser end 

 korte, fordi man blev mere fortrolig med de enkelte Stavelser, da disse ikke skif- 

 tede saa hurtig. Meningen hermed lader sig bedst paavise ved et bestemt Exempel. 

 Fp. N. brugte 3 Gennemlæsninger til en 8-Stavelsers Ramse, men 15 Gennemlæs- 

 ninger for at lære en 24-Stavelsers. Da denne sidste er 3 Gange saa lang som den 

 første og kræver 5 Gange saa mange Gennemlæsninger, tager den altsaa 15 Gange 

 saa lang Tid. Der kan med andre Ord læres 15 8-Stavelsers Ramser i den Tid, som 

 medgaar til een 24-Stavelsers, saa at man altsaa ved de korte Ramser faar 5 Gange 

 saa mange nye Stavelser at indprente sig. Rimeligvis gør denne stadige Skiften af 

 Materialet selve Indprentningen vanskeligere, hvilket der maa tages Hensyn til, naar 

 en nøjagtig Formel for Associalionsarbejdet skal opstilles. Men dette maa hellere 

 opsættes, til der er fundet Udveje til Bestemmelse af selve Centralorganels Andel i 

 Stofskifteforandringerne ved psykiske Virksomheder. 



