234 



26 



skil'lel under „Morskabslæsning", L. 11, L. 17 og L. 18. Disse maa betragtes som 

 fuldt normale, skønt det ene af dem har givet endog ret store negative Stofskifte- 

 tilvækster under Læsningen (Tab. 1). Den nærmere Forklaring af dette besynderlige 

 Fænomen vil lettest kunne gives ved Omtalen af beslægtede Forhold, som skal be- 

 skæftige os i det følgende Afsnit. 



Stofskiftets Afhængighed af Dispositionen. 



Disposition lages her, i Mangel af en anden kort Betegnelse, i noget videre 

 Betydning end den sædvanlige. Jeg tænker derved ikke saa meget paa den større 

 eller mindre Oplagthed til Arbejde, hvis Aarsag Individet jævnlig selv ikke er istand 

 til at angive, som paa alle de indre Momenter, der kan fremkalde en Ændring i 

 Fp.s Koncentration paa Arbejdet. Utilpashed, Søvnighed, Optagethed af andre Tanker, 

 Ærgerrighed efter at naa del bedst mulige Resultat osv. er forskellige Momenter, 

 som kan bringe Fp. til „at tage sig sammen ' for at udføre det forlangte Arbejde 

 paa bedste Maade. I den modsatte Retning virker en vis Følelse af Overlegenhed, 

 som kan melde sig, naar Fp. bliver stillet overfor en Opgave, han anser for meget 

 let og fuldstændig behersker. Denne Emotion behøver dog ikke i mindste Maade 

 at have til Følge, at Fp. tager sig Arbejdet for let og præsterer mindre, end han 

 er istand til. Differensen kan i hvert Fald være ganske ubetydelig, men den fuld- 

 stændige Overlegenhed over og Fortrolighed med Arbejdet synes at være Betingelsen 

 for, at dette skal blive udført paa den mest økonomiske Maade. Det er alle saa- 

 danne indre Momenter, som Fp. maa kunne iagttage hos sig selv og gøre Rede for; 

 de har en saa væsentlig Indflydelse paa Stofskiftet, at der overhovedet ikke kan 

 komme Mening i Forsøgene, medmindre der tages Hensyn til dem. 



Som tidligere berørt, blev en stor Del af de med Fp. N. anstillede Additions- 

 forsøg paavirkede af slige Forhold. Alle disse Forsøg, N. 3, N. 6, N. 7 og N. 11, er 

 grafisk fremstillede i Fig. 6. Sammenlignes den med Fig. 3, der gengiver samme 

 Fp.s Normalforsøg, ses Iltoptagelsen at være henimod dobbelt saa stor, medens Kul- 

 syreudskillelsen er yderst uregelmæssig, snart meget stor, snart relativ ringe. Ved 

 alle disse Forsøg har Fp. selv angivet, at Arbejdet blev paavirket af forskellige uved- 

 kommende Momenter. Ved N. 3, som var denne Fp.s første Additionsforsøg, gjorde 

 sig gældende en vis Ængstelse for ikke at kunne præstere ligesaa meget som de 

 andre, mere øvede Fp. I Forsøget N. 6 var Fp. optaget af Ideerne til et Arbejde, 

 han havde planlagt, hvorfor han maalte tage sig stærkt sammen. Ved N. 7 var Lo- 

 kalets Temperatur for lav, saa at Fp. frøs lidt trods Uldtæppet, da han i Forvejen 

 var noget forkølet. Særlig intere.ssant er dog N. 11. I Slutningen af Periode III fik 

 Fp. den Ide, at han ikke arbejdede tilstrækkelig ivrigt, hvorfor han „tog sig sammen". 

 Fig. 6 viser, at der netop her indtræder en ret betydelig Forøgelse saavel af Aande- 

 fanget som af Iltoptagelse og Kulsyreudskillelse. Den første fortager sig snart igen, 

 men de to sidste vedbliver at bestaa under hele Arbejdet. Tab. 6 viser, at Iltoptagelsen 

 i de to første Arbejdsperioder er forøget ganske som under et Normalforsøg; i de 



