41 



249 



med andre Ord, hvis Fp. sidder fuldstændig ubeskæftiget. Becher og Olsen fandt 

 imidlertid under disse Forhold kun en Formindskelse af Kulsyreudskillelsen paa 

 10 "/o, medens den i flere af de her foreliggende Forsøg gaar op til over 30 "/o. 

 Dette kunde naturligvis hidrøre fra, at Fp. ved Becher og Olsen's Forsøg ikke 

 havde været helt rolig, og for at undersøge dette nærmere anstillede jeg de to For- 

 søg L. 19 og L. 20 (Tab. 5), som begge varede 40 Min. Begge Forsøg viser overens- 

 stemmende, al der i Løbet af 20 Min. indtræder en Sænkning saavel af Kulsyre- 

 udskillelsen som Iltoptagelsen paa henved 10 " o, men derpaa vokser Stofskiftet igen 

 til (len oprindelige Størrelse for atter at aftage i de næste 10 Min. Der er altsaa 

 slet ikke Tale om en fremadskridende Sænkning, men kun om en Bølgen op og 

 ned af Stofskiftet. Den store Forskel paa Stofskiftets absolute Størrelse i de to For- 

 søg hidrører vistnok udelukkende derfra, at det ene, L. 19, blev anstillet 3 Timer, 

 det andel, L. 20, derimod kun 1 Time efter sidste Maaltid. Ved fysiologiske Forsøg 

 er det godtgjort, at Stofskiftet vokser ved Optagelsen af Føde, men naar denne 

 fortrinsvis bestaar af Kulhydrater, hvilket var Tilfældet ved de her omtalte Forsøg, 

 synker Stofskiftet allerede efter 3 Timers Forløb til sin oprindelige Værdi'). 



Efter disse For.søg, som i det væsentlige slemmer med Becher og Olsen's, 

 anser jeg det for højst usandsynligt, at den blotte Hvile, uden vilkaarlig Formind- 

 skelse af Aandefang og Slappelse af Musklerne, skulde kunne frembringe nogen 

 større Sænkning af Hvilestofskiftet. Den store Niveauforandring, som viser sig i 

 flere af vore Forsøg, lader sig da næppe forklare paa anden Maade end som en 

 Hæmning udøvet af Arbejdet paa de motoriske Centrer, hvorved Muskulaturens la- 

 tente hinervation nedsættes. Heri er intet mærkeligt, da motoriske Hæmninger, frem- 

 kaldte ved sjælelig Virksomhed, er velkendte fra psykologiske Forsøg-). 



For det andet er der som sagt nogle enkelte Tilfælde, hvor Stofskiftet ikke 

 synker under Arbejdet, men er større i Hvileperioden efter end før delle. Forsøgene 

 N. 11, P. 9 og L. 17 viser el saadanl Forhold, og i de to førstnævnte er del ogsaa 

 let at se, hvorfor delle er indtruffet. Naar Hvilestofskiflels normale Aftagen under 

 Arbejdet skyldes en Slappelse af Kropmuskulaturen, maa en Stigning efter al Sand- 

 synlighed hidrøre fra, at Fp. har , strammet sig op"; netop delle har fundet Sted 

 i de to Tilfælde. I N. 11 har vi Fp.s eget Udsagn om, al han log sig sammen, fordi 

 han mente, at han ikke arbejdede tilstrækkelig energisk (S. 26, Fig. 6), og i Forsøget 

 P. 9 (S. 23 og 34, Fig. 11) voldte Arbejdet F'p. særlige Vanskeligheder. Disse Forsøg 

 viser altsaa ligefrem, at en ualmindelig stærk Anspændelse kan influere ogsaa paa 

 Kropmuskulaturen og overkompensere dennes normale Slappelse under Arbejdet. 

 Det tredie Tilfælde, L. 17, hører naturligere ind under den folgende Gruppe. 



For det tredie er der alle de Forsøg, hvor Slofskiftelilvækslen er negativ: P. 10, 

 L. 3, L. O, L. 17. Som tidligere paavist er delte Resultat altid en Følge af en Op- 

 mærksomhedsslappelse, og for saa vidt er der intet mærkeligt deri; naar Anspæn- 



'l Tiüerstedt: Die Pliysioloj^ie iles Stoffwechsels, i Naj{cls Handbiicli der l'li_vsiolo)»ie Bd. 1, 

 S. 418 o. f. 



-') Lehmann: Grun^ziige der i'sychopliysiologie, S. 498 o. f. 



I). K. D. VIdensk. Selsk. Skr., iinturvlUeiisk. og inathcni. M\\.. S. Hukke. III. 2. 32 



