45 



253 



Arbejdsydelsen og en tilsvarende Trælhedsfølelse. Ved aancJelif^l Arbejde er For- 

 bindelsen ikke saa fast. Det forekommer, at der finder en Nedsættelse af Arbejds- 

 ydelsen Sted, uden at Individet føler Træthed, og der kan være en stærk P^ølelse 

 af Trælhed, uden at Arbejdet forringes i Kvantitel eller Kvalitet. De4te paradoxale 

 Forhold vil ikke kunne forklares, før man har faact el nærmere Kendskab til selve 

 Trælheden, den i Centralnervesystemet under Arbejdet indtrædende Forandring, men 

 herom véd vi foreløbig aldeles intet. Derimod er Træthedseflckten ved aandeligt 

 Arbejde undersøgt ret indgaaende, især af Thorndike og hans Elever 'i. Inden vi 

 gaar over til nærmere Betragtning af disse Forhold, vil det være praktisk til Sammen- 

 ligning at kaste el Blik paa Muskelarbejdet, hvor vi dog har noget Kendskab til 

 Trælhedens Natur. 



Ved Muskelarbejde forbruges ofte betydelige Energima'ngder. Da en Muskels 

 Nyttevirkning selv under gunstige Omstændigheder na'ppe overskrider 33 " o, maa 

 der altsaa af Musklens kemiske Energi transformeres en Mængde ækvivalent med 

 mindst del tredobbelte af det præsterede mekaniske Arbejde. En nogenlunde kraftig 

 Haands Muskler kan let pr. Min. udføre et Arbejde paa 20 kg-m; selv saa smaa 

 Muskelgrupper som de, hvorom her er Tale, maa altsaa ligge inde med et stort 

 Lager af kemisk Energi. Dette maatte imidlertid snart blive opbrugt, hvis der ikke 

 under den fortsatte Dissimilation tillige fandt en Assimilation Sled. Genopbygningen 

 tager dog forholdsvis lang Tid; efter en maximal Kontraktion af Haandens og 

 Fingrenes Muskler vil disse først efter 10 Sek. Forløb igen kunne præstere et Ar- 

 bejde af samme Størrelse. Hvis der altsaa udføres maximale Kontraktioner i et 

 hurtigere Tempo, maa Arbejdsydelsen stadig synke, indtil den har naael en saadan 

 Størrelse, at den forbrugte Energimængde netop kan erstattes i Tidsrummet mellem 

 to Kontraktioner; fra dette Moment maa Arbejdsydelsen blive tilnærmelsesvis kon- 

 stant. Erfaringen bekræfter fuldstændig Rigtigheden af disse teoretiske Betragtninger. 



Hvad for det første Træthedseffekten angaar, er det forlængst ved ergografiske 

 Maalinger fastslaaet, at Arbejdsydelsen formindskes desto hurtigere og stærkere, jo 

 hurtigere Arbejdstempoet er-). Før eller senere naaer den en tilnærmelsesvis kon- 

 stant Værdi, som derefter kan vedligeholdes i meget lang Tid. Dette ses exempel- 

 vis af Fig. 14, hvor Kurven A angiver det pr. Sek. udførte Arbejde, udtrykt i kg-cm, 

 der er præsteret ved maximale Kontraktioner af Haandens og Fingrenes Muskler 

 i Tempoet 30 pr. Min. Arbejdsmængden aftager brat i de første 3 Min. og svinger 

 derefter op og ned. 



Hvad dernæst selve Trætheden angaar, viser de samtidige Stofskii'femaalinger 

 lydelig, hvorledes det forholder sig med den. Hverken Iltoptagelse eller Kulsyre- 

 udskillelse naaer straks ved Arbejdets Begyndelse, men først efter nogle Min. For- 

 løb, sit Maximum (Fig. 14); det samme gælder iøvrigt ogsaa Aandefangel (se Tab. 5), 

 saa at Aandedrætlet aabenbart forøges, efterhaanden som de dannede Stofskiftepro- 



•) Thorndikk: Kducafional psychology, Vol 3. Mental work and fatique. New York 1914. 

 ") Lehmann: Grundzüge dt-r Fsycliopliysiologie. Leipzig, Utlli. S. 74. 



