57 



265 



10 kg i don nedhængende højre Arm. Naar han løfter denne Vægl i regelmæssig 

 Takt f. Ex. 10 cm., vil han efterhaanden blive træt og kan tilsidst ikke løfte den 

 saa højt. Tager han nu med venstre Haand om sit højre Haandled, vil han ved 

 Hjælp af begge Arme endnu i nogen Tid kunne præstere den samme Mængde Ar- 

 bejde. Men saasnart han maa tage venstre Haand til Hjælp, vil Stofskiftet forøges 

 meget betydelig. Thi venstre Arm kommer til at virke under Forhold, hvor 

 Musklernes Nyttevirkning er meget mindre end højre Arms; samme Arbejdsmængde 

 udfort af venstre Arm i dens bøjede Stilling vil derfor kræve et meget slørre Energi- 

 forbrug. I Analogi hermed maa vi tænke os Forholdene ved den aandelige Træthed. 

 Idet Individet anspænder sig for at kunne præstere Arbejdet, træder formodentlig 

 nye Centrer i Funktion, og samtidig forøges i høj Grad Musklernes latente Inner- 

 vation. Kun en saadan forøget Muskeltonus kan forklare den stærke Tilvækst i Stof- 

 skiftet, men Nyttevirkningen af de forløbende Processer bliver derved stærkt ned- 

 sat, da Vedligeholdelsen af en konstant Arbcjdsydelse ofte kræver mere end For- 

 dobling af StolTorbruget. 



Den energetiske Teori kan saaledes forklare baade Arbejdskurvens Forløb og 

 de samtidige Stofskifteforandringer. Thorndike, hvis overfladiske Argumentation 

 bringer ham til at forkaste denne Teori, mener, at Arbejdsmængdens Formindskelse 

 mere skyldes den Omstændighed, at Arbejdet bliver utilfredsstillende, end at det 

 bliver nedsat paa Grund af manglende Energi. Hvad der er Brug for, er følgelig en 

 Teori, der er i Stand til at forklare, hvorfor aandeligt Arbejde fortsat uden Hvile 

 bliver mindre og mindre tilfredsstillende. „This the Biological or Response Theory 

 tries to do. Work without rest, it maintains, becomes less satisfying 1. by losing 

 the zest of novelty, 2. by producing ennui, a certain intellectual nausea, sensory 

 pains and even headache, and 3. by imposing certain deprivations — for instance, 

 from physical exercise, social intercourse, or sleep"'). Alle disse forskellige Momenter 

 faar utvivlsomt Betydning, hvis et Menneske er nødsaget til at arbejde et ganske 

 urimeligt Antal Timer Dag ud og Dag ind. Men overfor vore ganske kortvarige 

 Forsøgsarbejder, som Fp. var interesserede i at se Udfaldet af, kommer alt delte 

 slet ikke i Betragtning, da Arbejdet overhovedet ikke naar at blive „utilfredsstil- 

 lende". Thorndike's biologiske Teori tager aabenbart Sigte paa noget helt andet 

 end Træthed i almindelig Forstand, som den slet ikke er i Stand til at forklare. 



Selve det Faktum, al Stofskiftet ved mere anstrengende Arbejder vokser be- 

 tydelig, naar Træthedsfølelsen begynder at gøre sig gældende, synes mig at være 

 et ret afgørende Bevis for, at Slofomsætningen i Centralorganet under sjælelig Virk- 

 somhed ikke er aldeles forsvindende. Hvis Cenlralorganet nemlig kun havde samme 

 Funktion som de perifere Nervetraade: al forplante Bevægelser, erdet ganske ufatte- 

 ligt, hvorledes Trælhed ved aandeligt Arbejde overhovedel kunde komme i Stand. 

 Thi ved Nervetraadenes Forplantning af Bevægelser finder der vel paaviselige, men 

 dog umaalelig smaa Slofomsætninger Sled. I Hjernebarken maalle disse smaa For- 



M Anf. Skrift S. 122. 



U. K. I). Vidensk. Selsk. Skr., uaturvidensk. og mathem. Afd.. 8. Karkkc. III. 2. 



34 



