K()N(;i,. sv. virr. akadkmikns iian'1)I,in(;ai<. hand. 13. n:<i 3. 



Fain. ;i h-otoptiU'(i' Köll.: Pennatuleer med rachis omkring dubbelt sa lång som 

 skaftet; blott på ventralsidan utpriiglad bilateral symmetri; inga polypblad; polyper 

 med kalkai-; zooider dorsala, laterala och ventrala. 



Fam. 4. rxitkyptilea^ Köll.: Pennatuleer mod rachis omkring hälften så lång som 

 skaftet; inga polypblad; polyper utan kalkar, laterala; outvecklade polyper, som inne- 

 hålla generationsprodukter, laterala långt ned åt skaftet; zooider spridda, ventrala. 



Fam. 5. Uiiihellulew n.: 



Pennatuleer med rachis omkring fyrtiondedelen {^Ua) ^^^-.9 skaftet; inga po- 

 lypblad; polyper utan kalkar, laterala och dorsala; zooider samlade i fält, ventrala och" 

 laterala; apicula finnas ingenstädes i hele polypstocken; axeln fyrkantig, med en djup, 

 längsgående ränna på hvarje sida. 



Synojiymi: 



Umbellariadce Gray: yynopsis of British Museum 1840. Klass 4 Zoophyta indelas i ovdii. 1. Zoauthana, 

 2. Zoophytaria, och denna senare i 11 familjer, hvaraf fam. 10. Pennatiilidie ocli fam. 11. Unil)ellariad;K. 



Umbellulariada: Gray : Ann. & Mag. Nat. Hist. Sser. 3 Vol. 4; 1859. Zoophyterna med pinnerade tcii- 

 tak(d indelas i ordn. 1. Sabulicolte, 2. Spongicolpe och 3. Ilupicolse, samt Sabulieolre i Fam. 1. Pennatuli(l;e, 

 2. Umbellulariada;. 



Umbellularia GraY: Catalogue of Sea-pens, Brit. Mus. 1870. Ordningen ZoopLytaria indelas i under- 

 ovdu. 1. Sabulicolae, 2. Rupicolce, samt Sabulicola> i afd. 1 . Pennatularia nu d ö familjer och 2. T'mbellularia, inne- 

 fattande slägtena Umbellula och Criuillum. 



Af denna familj känner man för närvarande endast två slägten, och det ena af 

 dera kan endast med en hög grad af sannolikhet anses tillhöra familjen, då, såsom of- 

 van blifvit närandt, ingen zoolog haft tillfälle att se de mjuke delarne af det djur, j)å 

 hvilket detta slägte blifvit grundadt. 



En tvärslipning af Umbellulas axel (T. 1. f. 3.) har formen af en fyra-uddig stjerna, 

 livilken genom två, hvarandra vinkelrätt skärande, räta linier delas i fyra skarpt mar- 

 kerade lober. Axelns centralmassa är opak, hvit, det öfriga mera dragande i gult, med 

 omvexlande, ljusa och mörka, koncentriska lager. Behandlar man en sådan tvärslip- 

 ning med kalilut, så falla de fyra loberna åtskils, hvaremot efter behandling med utspädd 

 ättiksyra ingen skilnad märkes mellan det af dessa linier bildade korset och de omgifvande 

 delarne. Detta kors består således af ej förkalkad bindväf. Enligt van der Hoevens fig. 

 2 har den masererade axeln af Crinillum én viss benägenhet att klyfva sig på längden. 

 Detta synes bero på närvaron af ett dylikt kalkfritt bindväfslager, som under maserationen 

 försvagats. Likaledes finna vi, att ett tvärsnitt af axeln hos Crinillum bildar en fyra- 

 uddig stjerna med tydlig centralmassa^). Det karakteristiska för Urabelluleernas axel 

 ligger således i de 4 djupa sidorännorna, den opaka centralmassan eller s. k. kärnan 

 samt i det ej förkalkade bindväfskorset. Slägtkaraktererna åter äro följande: 



Umbellula Cuv.: Axelns kärna i tvärsnitt dubbelt halfraånformig; den långs- 

 gående rännan på axelns ventralsida i bottnen afruiidad; de öfriga sidornas rännor 

 bildade af plana ytor, hvilka mötas under omkring 90 graders vinkel. 



v. D. HoEVEN: anf. st. tig. 4. 



