KONGL. SV. V1:T. AKADI.MIKNS HANDLINGAH. HAM). 13. N:() 1. 



5 



fullt utsträckt, är munnen belägen pä en liten konisk upi)liöjning-, och hvarje nie.sen- 

 terirtlfillt är kring" densiunnui försedt med en opak Häck, hvilken för blotta ugoncn 

 visar sig" som en glänsande hvit knöl. 



Första ordningens i)olyper äro fullt retraktila, och kniina di"aga sig tillbaka inom 

 sareosomet, i livilket hvarje JJolyp äger ett för sig afskildt rum, livilket kan betecknas 

 med benämningen djurlius. Den första ordningens djurhtis upj)taga sa fullständigt po- 

 lypariets skifva, att endast ett ringa rum der Hnnes öfrigt, och man kan säga, att skifvau 

 utgöres endast af sarcosom-skiljeväggar mellan de särskilda djnrhusen, med en öfra och 

 en undra yta. Afven dä polyperna äro utsträckta fortsätta de sig med sina mesen- 

 terialväggar in uti djurhusen, utefter dessas hela längd från den närmast öppningen 

 belägna iindan till den densamma motsatta. Djurets nujge sträcker sig då äfvenledes 

 ett litet stycke in uti sjelfva djurhuset. 



Vid basen af polypernas af första ordningen stam höja sig några af radialkana- 

 lernas ytterväggar uppåt, och bilda små koner, af omkring 2 mms. höjd, som äro icke 

 eller högst obetydligt retraktila. Talrika kalkspicula sträcka sig från deras baser mot 

 deras spetsar, och gifva dem styrka och fasthet. Troligen tjena de endast till skydd 

 för sjelfva polypen, då han är indragen i polypariet. Mesenterialfälten äro åtta, men 

 dessa koner, hos fullt utbildade djur, oftast blott fem, och således måste några radiär- 

 fält sakna dem. Betraktar man sådana polyper i genomskärning, finner man, att ett 

 af fälten saknar konisk upphöjning, medan det motsatta fältet, på andra sidan, äger 

 en sådan. Det förra fiiltet, som alltid är beläget på den sidan af polypen, hvilken är 

 riktad mot polypariets ytterkant, kan betecknas med 1, samt det midt emot liggande, 

 med kon försedda fältet med 5, samt vidare de mellan dessa båda fält 1 och 5 belägna 

 fälten på ena sidan med 2, S och 4, på andra sidan åter med 8, 7 och 6, d. v. s. att 

 koner finnas på fälten 2, 4, 5, 6 och 8, men saknas på fälten 1, 3 och 7. Hos helt 

 unga polyper finnas ' endast 3 koner, och dessa äro då belägna på fälten 2, 5 och 8. 

 Tretalet och femtalet råda således hos dessa bildningar, icke åttatalet. Någon gång 

 finnas likväl de koniska ui)phöjningarna på de flesta, eller till och med på alla fälten, 

 ncmligen hos de af första ordningens polyper, som äro närmast skifvans öfra fria fält. 

 Den polyp af första ordningen, som sitter närmast främre spetsen af detta fält, är alltid 

 försedd med åtminstone sju af dessa koner, och det är, i detta fall, alltid fältet 1, som 

 saknar konisk upphöjning, dock förekommer den äfven här oftast. Nämnda polyj) af 

 första ordningen är alltid större än alla andra. Dess djurhus skjuter in mellan de båda 

 centrala hufvudkanalerna, der dessa framtill åtskiljas; fig. 4. 



Xya polyper bildas på det sättet, att sareosomet höjer sig till en klar blåsa, hvilken 

 på sin undra, inåt polypariet vända sida är försedd med talrika celler. Så snart blåsan 

 är så stor, att hon något mera kan höja sig öfver sarcosoraets yta, uppkommer sam- 

 tidigt inuti henne en utifrån och inåt gående säcklik fördjupning, — den blifvande 

 magen — , samt de kring denna belägiia åtta mesenterialrummen, åtskiljda af lika många 

 skiljeväggar. Dessa utvecklas alla samtidigt, och jag har aldi-ig funnit unga polyper 

 med ett färre antal. Så snart mesenterialrummen äro anlagda, uppkomma, i deras 

 fält, konerna på sådant sätt, att fälten 2, 5 och 8 bilda vid roten en blåslik upphöj- 

 ning, hvilken mer och mer förlänger sig uppåt, från en något bredare bas och slutligen 



