kon(;l. sv, vet. akadi;mip:ns handlingar, band. 13. nio 10. 



17 



irenoni serier med teinlig säkerhet läter bestämma sig, årens antal likväl bör 



anses otillräekligt för att gifva oss en noggrann föreställning om årliga variationens 

 normala beskaffenhet på olika orter. Jag har derför icke meddelat kurvorna för denna 

 Viiriation annat än för de stationer, från h vilka ganska långa observationsserier före- 

 ligga. Dessa kurvor, som man återfinner i fig. 1 på tafian I, visa sins emellan ganska 

 stor öfverensstämmelse, och de olikheter, som framträda, äro icke större, än att de böra 

 kunna förklaras ur orternas olika belägenhet på kontinenten ellei- deras olika höjd 

 öfver hafvet. Öfverensstämmelsen är, såsom synes, störst mellan Hudiksvall, Tolffors 

 Bruk och Upsala, hvilku alla ligga nära ostkusten. Wexiö synes mig vara mest afvi- 

 kande, hvilket förhållande möjligen kan vara beroende af dess i jemförelse med öfriga 

 orter betydande höjd öfver hafvet. 



På alla de i fig. 1 uppritade kurvor framträder mer eller mindre tydligt ett 

 sekundärt niaximwu under hösten, skildt frän soniviar-niaxiniet i Juli eller Augusti genom, ett 

 obetydligt miniinunu Detta minimum inträffar i allmänhet i September och det derpå 

 följande maximum i Oktober. Endast i Wexiö komma dessa båda extremer en månad 

 senare. 1 Lund är denna variation högst liten, men antydes dock på kurvan. Afven 

 i Stockholm synes den vara mindre starkt utpräglad. Det lider intet tvifvcl, att denna 

 sekundära variation är verklig, huru kort tid af året den än omfattar, och hvilka 

 svårigheter det än nui möta att förklara dess uppkomst. För att kunna lemna en 

 sådan förklaring erfordras i främsta rummet att efterse, huruvida denna nederbördens 

 vexling under sensommaren och hösten eger rum öfver någon större del af jordytan, 

 eller om den inskränker sig till vissa delar af vårt land. Att med talen i tab. I 

 företaga en sådan undersökning till utrönande af det sekundära minimets förekomst i 

 olika delar af landet, måste medföra åtskilliga vanskligheter, dels till följd af årens 

 otillräcklighet, dels på grund af den för vissa år adopterade beräkningsmetoden efter 

 femdagsmedia, hvilken skulle kunna gifva upphof till en sådan variation, äfven om den 

 ej funnes i verkligheten. Emellertid har jag af brist på andra längre observationsserier 

 än dem, som finnas meddelade i tab. III, nödgats använda de sifferuppgifter, som 

 iirc sammanställda i tab. I. Vid granskning af de värden, som ingå i dessa begge 

 tabeller, finner jag den sekundära variationen otvetydigt framträda på följande orter, 

 nemligen : Wexiö, Wisby, Nyköping, Strengnäs, Stockholm, Upsala, Åbo, Gefle, Hedviks- 

 fors, Hudiksvall, Tolffors och Piteå. Den är svagare eller^endast antydd i Linköping, 

 Örebro, Askersund, Westerås, Halmstad, Göteborg och Hernösand. På öfriga orter 

 synes den knappast förekomma. Undantaga vi frän först nämde orter Piteå, der årliga 

 variationen, härledd ur 13 års observationer, är ganska oregelbunden, och Wexiö, som 

 har från de öfriga betydligt afvikande årlig nederbördskurva, så ligga alla de öfriga 

 orterna med bestämdt utprägladt sekundärt minimum omkring mellei-sta delen af ()ster- 

 sjön. Det synes således vara sannolikt, att fenomenet är inskränkt inom detta område. 



Jag har dock icke kunnat komma till någon bestämd öfvertygelse i denna punkt. Då 

 jag nemligen, för att undersöka, om fenomenet egde rum äfven inom andra delar af den 

 Eiu"opeiska kontinenten, med de af Dove i »Klimatologische Beiträge» Del. I meddelade 

 uppgifter uppritade kurvor för nederbördens årliga variation på alla^ de orter, der 



K. Vet. Akad. rTandl. Band. 13. S:o 10. 3 



