144 



Zároveň chceme nyní a příště předpokládat i, že 

 jsou tyto koefficienty nekonečně malé veličiny. Bez 

 tohoto ustanovení nebyl by postup deformací jednotlivými součiniteli 

 stanovených libovolný a nebylo by lze jej obrátiti, kteráž okolnost 

 by postup úvah našich velmi znesnadnila. Ano ustanovení to jest 

 ohledně rotací přímo nevyhnutelné, poněvadž by tento druh pohybu 

 jinak ani nenalezl patřičného výrazu v rovnicích (2). 



S tímto vyhrazením znamenají pravé strany rovnic (2) neko- 

 nečně malé změny z/a?, 4z souřadnic z, změny, jež rozdě- 

 lují se v následující čtyry skupiny : 



1. postupy čili translace t u č 2 , t z podél os Z, 7, Z; 



2. prodloužení čili elongace w l? u 2l u 3 podél os Z, 7, Z; 



3. otočení čili rotace r,, r a , r 3 kolem os Z, 7, Z; 



4. po šinutí čili dilace*) s u s 2 , s 3 kolem os Z, 7, Z. 



Znamená tudíž na př. t x délku, o kterou postoupí prostorový 

 útvar co celek ve směru osy Z; w t znamená, oč se jednotka délky 

 ve směru osy Z zvětšila; r x oblouk, jejž opsal bod v jednotce vzdá- 

 lenosti od osy Z se nalézající kolem této osy; s t poměr mezi po- 

 šinutím roviny s rovinou Z7 rovnoběžné ve směru osy 7, a mezi 

 vzdáleností této roviny od roviny X7, a zároveň poměr mezi poši- 

 nutím roviny s rovinou XZ rovnoběžné ve směru osy Z, a mezi 

 vzdáleností posledních dvou rovin; též znamená s t úhel, o který se 

 sklonila rovina Z7 (kolem Z) ve směru k původní rovině ZZ, a ro- 

 vina XZ (též kolem Z) ve směru k původní rovině Z7. 



Budiž připomenuto, že t jest délka, ostatní veličiny (w, r, s) 

 co poměry bezejmenné (či lépe rozměru O vzhledem k délce). Oba 

 koefficienty s Y vzhledem k ose Z (vyskytující se ve výrazech pro 

 z/y, z/z) mohou se pro svou rovnost pojati co výraz jediného poši- 

 nutí s 1} právé tak jako jsou koefficienty r x v týchž výrazech zna- 

 mením jediné rotace (r x ). Při původních pošinutích a 23 a a 33 mají se 

 věci jináče; dle rovnic (3) obsahují totiž tyto veličiny nejen složku 

 pošinutí s l nýbrž i složku rotace r v Musíme tudíž šetři ti rozdílu 

 mezi pošinutími a mn {m^ri) a pošinutími s n . První jsou v jistém 

 smyslu jednodušší (obsahujíce jen pět stupňů volnosti, v §.7); 

 mohli bychom je zváti jednoduchými (jednostrannými, asymme- 

 trickými) dilacemi. Druhá jsou složitější (majíce šest stupňů 



*) Nebylo mi možno nalézti přiměřenější latinský terminus, jenž by jako ostatní 

 tři terminy, přesně se kryl s pojmem příslušným; „dilatio" jest pošinutí, 

 poodložení ve smyslu časovém. Časoslova „diferre" užívá se však též ve 

 smyslu prostorového pošinutí. 



