146 



nemůžeme pojmouti co elongaci v jediném směru, a tím méně lze 

 tak učiniti při dilacích. Vzniká však otázka: jako se skládá nejvše- 

 obecnější pohyb absolutně tuhých útvarů z jednoduchých pohybů T 

 a 22, nelze-liž i nejvšeobecnější stejnorodou deformaci pojmouti co 

 posloupnost neb koexistenci jednoduchých pohybů !T, 2?, Í7, jichž 

 osy by bud! vesměs neb částečně splynuly neb v jiném jednoduchém 

 poměru k sobě byly, tak že bychom měli v prvém případě úplnou, 

 v ostatních případech alespoň částečnou analogii mezi šroubovým 

 pohybem tuhých a nejvšeobecnější stejnorodou deformací libovolných 

 útvarů ? 



Poznáváme, že se nám tu otvírá širé pole rozmanitých otázek, 

 vztahujících se ku aequivalenci pohybu, abychom však k podobným 

 otázkám snadno odpověď nalezli, musíme nejprvé podrobiti pečlivému 

 rozboru ty čtyry hlavní tvary neb druhy pohybu, jež jsme 

 v předcházejícím byli seznali. Při tom dostačí ovšem vzhledem 

 k translaci a k rotaci, vytkneme-li v největší stručnosti věty bez- 

 toho obecně známé, jež jen k tomu cíli výslovně budou uvedeny, 

 by tím jasněji vysvitly četné vyskytující se zde analogie. 



Při rozboru naznačeném bude ovšem velmi důležitou otázkou, 

 zda-li nalezené právě čtyry tvary kinetické jsou jedinými dosti jedno- 

 duchými tvary pohybu, aneb zda-li nelze objeviti ještě jiné tvary 

 zasluhující pro svou jednoduchost název základních. Jeden takový 

 tvar, totiž jednoduchá (nesouměrná) dilace vyskytnul se nám 

 při samém předběžném rozboru (rovnice 1) dříve ještě než-li nahra- 

 žující jej oba tvary rotace a souměrné dilace (rovnice 2) 

 a nemůžeme jej ani po zavedení obou posledních tvarů zanedbati. 

 Netřeba ovšem připomínati, že jest jednoduchost pojmem relativním; 

 kdo se zanášel na př. pouze kinematikou útvarů neproměnných a při- 

 stupuje na to ke studiu deformace, tomu se může pohyb šrou- 

 bový zdáti jednodušším než-li elongace, ačkoli se první pohyb 

 skládá z translace a rotace, kdežto nelze druhý žádným způsobem 

 uvésti na pohyby jiné. 



§. 3. Postup čili translace. 



Translace (T) jest velkostí (absolutní hodnotou neb délkou 

 dráhy) a směrem úplně určena a zastupuje tudíž tři stupně volnosti. 

 Nevztahuje se k určitému pevnému prvku prostorovému, ani k pev- 

 nému bodu, ani k pevné přímce, ani k pevné rovině. Absolutní 

 hodnotu (ť) translace (T) můžeme nazvati koefficientem trans- 

 lace. 



