160 



Jx zz s 2 y -f s 2 z 



(30) 4y == + h x 



Jz zz s % x +s t y. 



Koefficienty s í s 2 s 3 vyhovují zde identicky podmínkám (25) 

 vyjma předposlední, která dává: 



s l s 2 s 3 zz 0. 



Mají-li tudíž rovnice (30) značiti jediné pošinutí symmetrické, 

 musí jedna z tří složek * 1} s 2 , s 3 rovnati se nule. 



Podobně jako ve všech dřívějších případech obdržíme, kladouce 



lim s zz 0, lim s (p 2 a í -\- , p l a 2 )z=. — ta 

 Um s (pj t + pj 2 ) zz — f/J , lim s (p 2 y } + Pl y 2 ) = — ty Q 



(31) Jx = tcc , ^lyzzt^ 4z = ty 

 s podmínkou 



««o + /%> + YYo = 0, 

 t. j. postupný pohyb můžeme považovati za symme- 

 trické pošinutí s nekonečně malým koefficientem 

 kolem nekonečně vzdálené osy; směr postupu a směr 

 osy jsou na sobě kolmý. 



§. 9. Souměrné pošinutí co výslednice dvou elongacL 



Mysleme si v případě, v předešlém §. rozebraném, v němž jsme 

 uvažovali pošinutí kolem osy P vztahující se k rovinám centralným 

 PP l a PP 2 , dvě roviny PQ± a PQ 2 půlící pravý úhel utvořený oněmi 

 rovinami centralnými. Ve čtvrtích í+i^, + ^2) a ( — -^u — ^2) 

 mají pošinutí s stejné označení, a výsledná deformace roviny PQ L jeví 

 se co prodloužení s;*) ve čtvrtích (+i\> — P 2 ) a (— P u +^a) 

 mají pošinutí s opačné označení, a výsledná deformace druhé roviny 

 PQ 2 jeví se co záporné prodloužení (zkrácení) — s. Vzniká tudíž 

 otázka, zda-li se pro celý útvar dvě elongace stejné, však opačně 

 označené, vztahující se k rovinám k sobě kolmým, skládají v po- 

 šinutí souměrné. 



Budtež: 



x *i + yh + z h — ^\—^ 



xx 2 -f yX 2 -\- z[i 2 — #2—0 



*) Pro bod Q l v rovině PQ l} jehož vzdálenosti od rovin PP l a PP 2 obnášejí 

 jednotku délky, jest délka PQ l — Y~2^ a prodloužení její s V~2 ; prodlou- 

 žení jednotky délky tudíž s. 



