254 



dávaje ve vodu působiti parám chloroformovým, jež jakýkoliv kvasný 

 ferment ničí*). 



Po čase provedl jsem i důkaz, že z celého vidma slunečního 

 paprsky červené největší jeví působnost při tvoření kyseliny dusičné. 



21. 



O korakoidech ptáků. 



Srovnávací studie osteologioká, 

 Napsal dr. Frant. Bayer; předložil prof. dr. Fric dne 29. května 1885. 



(Se 2 tabulkami.) 



Ačkoli ptačí kosti klíční druhého páru nebudou se snad komu- 

 koli zdáti předmětem zvláštního, obšírnějšího pojednání hodným, 

 jakož také do té chvíle důkladněji o nich promluveno nebylo, tož 

 přece za to mám, že stručná studie tato uznána bude alespoň opráv- 

 něnou hlavně ze příčiny dvojí. Jednak totiž v kostře i drobnější 

 detajly mohou státi se zajímavými, ba pro osteologii důležitými, 

 mají-li konstantní své zvláštnosti a — jakož bývá právě u korakoidů 

 ptačích — podle řádův a čeledí tvar jiný a jiný, ale určitý; jednak 

 i pro palaeontologa poznání typických takových forem nebývá bez 

 užitku, ježto* i z nich souditi možno obyčejně dosti spolehlivě na 

 řád anebo čeleď, kam fragment zkameněliny nějaké počítati dlužno. 

 A dvé těchto okolností přimělo mě, že stručné pojednání o korakoi- 

 dech vydávám na veřejnost, toho sobě žádaje, aby považováno bylo 

 jen za to, čím skutečně jesti : za skrovný příspěvek srovnavac 

 osteologii ptactva. 



I 



Kosti klíční druhého páru (os coracoideum) jsou u ptáků nej- 

 silnější všech kostí pásma lopatkového, nepočítáme- li ovšem k nómu 

 kosť prsní. Dříve považovány byly za totéž, čím jest ssavcům kost 

 klíční (jediného páru), ale později zvláště Gegenbaurovi („Unter- 

 suchungen zur vergl. Anat. d. Wirbelthiere", II.) podařilo se doká- 

 zati, že homologon ssavčí kosti klíční (jediného páru) jest ptačí kosť 

 vidličná (furcula), korakoid pak že dlužno k lopatce počítati, ježto 

 není kostí samostatnou, nýbrž zároveň s lopatkou z jediného spo- 

 lečného základu primitivného se vyvíjí, tak že také u ptáků na po- 



*) Velmi zajímavých dokladů podává publikace A. Mttntze a E. Aubina 

 v „Comptes rendus", d. 95. Číslo 20. 



