314 



přitisklá, velmi zřídka. Nelze tedy za to mí ti, že by individuum 

 s rourkou svou volně ve vodě pohybovati se mohlo; nezminujeť se 

 tak Perrier u D. obtusa a podobně u D. digitata nelze konstatovati 

 poměry, jaké Leidy a Reighard líčí u Aulophorus vagus, jenž dle 

 autorů těchto volně rourku svou ssebou vláčeti může. Karakteristické 

 postavení u Dero v době klidu zajímavo jest však i proto, že při- 

 pomíná na skupinu Tubificidův v ohledu tom velmi dobře známou. 

 Tuto situaci těla zajisté podminuje funkce dýchací, již u Dero zvláštní 

 apparát modifikací análního konce vzniklý vykonává, kdežto u dotýčné 

 skupiny děje se dýchání celou částí řitní, hustě periviscerálními klič- 

 kami cévními proniklou. 



Dero digitata nalezena ode mne dosud toliko na dvou lokalitách: 

 Na tak zvané „Vápence" za Žižkovem, v tůnce v křemencích dra- 

 bovských založené, pak na vrchu Ládví u Ďáblic, v nádržkách vod- 

 ních, v buližníkových lomech vzniklých. 



Lze však očekávati, že v potocích i mírně tekoucích vodách 

 i jinde v Čechách při bedlivějším zkoumání nalezena bude. Hojné 

 objevování se její v roce minulém vřaditi lze mezi zjevy periodické, 

 jimž ostatně i jiní červi fauny naší podléhají. 



Hypodermis, cuticula a štětiny. 



Epithelialní pokrývka tělní (Fig. 9. Tab. I.) odpovídá hypoder- 

 málnímu typu u Naidomorph obyčejnému. Složena jest z krásných 

 kubických buněk, jichž velikost 0*0085 — 0011 mm. obnáší. Na bási, 

 jež apparátu žabernímu za pochvu slouží (Fig. 7. 66, Tab. II.) zmo- 

 hutňuje hypodermis velmi značně, skládajíc se z buněk téměř cylin- 

 drických, až 028 mm. dosahujících. Na preparátech jeví se plasma- 

 tický obsah buněk jemně zrnitým se značným jádrem centrálním, 

 jehož zrnitý chromatin krásně pikrokarminem se zbarvuje. Hypoder- 

 mis apparátu žaberního (Fig. 6. gr y Tab. II.) modifikuje se v epithel 

 vířivý, jehož buňky nahoře s cuticularní obrubou nesouvisí, nýbrž 

 částečně odstávají. Poněkud elliptické jejich jádro slabě pikrokarminem 

 se barví. Dosti spoře po celém povrchu tělním roztroušeny jsouce 

 objevují se v hypodermis žlázy jednobuničné, přeměnou z obyčej- 

 ného epithelu vzniklé a malým kanálkem na venek ústící. Celkem 

 lze rozeznati dobře dvojí tvar jejich: ony na přídě a v ostatních 

 segmentech tělních jeví na řežích obsah hrubě zrnitý, beze stopy 

 jaderné (Fig. 23. a, Tab. I.) ; jiné, v epithel žaberního apparátu vsu- 

 nuté, ukazují obsah homogenní, tinkcí netknutý, často se stopou de- 

 generujícího jádra (Fig. 23. 6, Tab. L). 



