315 



Cuticula jsouc productem hypodermis, pokrývá tuto v podobě 

 jemné, bezvrstevnaté kožky. Známými reagenciemi, k. př. kyselinou 

 chromovou objeví se velmi zřetelně odstávajíc spolu i s hypodermis 

 od svaloviny tělní (Tab. I., Fig. 8. cu). Však i na živých dospělých 

 exemplárech často lze pozorovati, zejména na rozhraní segmentův, 

 odstávající, jemnou a třásnitou kožku, patrně na regeneraci cuticuly 

 poukazující. 



Zvláštním výtvorem pokožky jsou tuhé, nepohyblivé brvy, jež 

 ve velkém množství na laloku čelním a jinak i na ostatních segmentech 

 tělních jsou roztroušeny. Vyskytují se ostatně u všech Naidomorph 

 a mladých červův vyšších skupin. Slušíť je považovati za brvy citové, 

 jak ukazuje spojení jich s elementy nervovými dosti snadno, k. př. 

 uBohemillacomata Vejd. pozorovatelné, u Dero však pro značnou 

 neprůhlednost pokožky velmi nesnadno dokázatelné. Udání Perrierovo, 

 jakoby brvy tyto neb jim podobné na laloku čelním uDero obtusa 

 vířily, povstalo patrné přehlédnutím, zvláště dělo-li se zkoumání na 

 individuu, jehož vířící pharynx byl vychlípen. 



Štětiny histogeneticky jakožto produkty hypodermis povstalé 

 objevují se na těle červa ve čtyřech podélných řadách, dvou dor- 

 sálních a dvou ventrálních. Toliko čtyry po hlavě následující segmenty 

 postrádají řad dorsálních. V ostatních segmentech tělních objevují se 

 štětiny hrbetní vždy po dvou na každé straně segmentu. Jest to vždy 

 jedna dlouhá štětina vlasovitá bez nodulu (Tab. I., Fig. 1. c), druhá 

 pak mnohem menší, slabě nahoře zahnutá, se zoubkem větším a dru- 

 hým menším na vrcholu svém ; nodulus umístěn v polovici hoření, 

 (Tab. I., Fig. 1. b). Štětiny břišní jsou formy jediné, nahoře i dole 

 slabě prohnuté, na vrcholu pak velmi značně ve dva hákovité zoubky 

 rozeklané; nodulus tkví přibližně v polovici délky celé štětiny (Tab. L, 

 Fig. 1. a). 



Počet štětin břišních v jednotlivých svazečkách mění se v prv- 

 ních čtyřech segmentech trupových mezi 4— 6, v ostatních pak mezi 

 3—4. Jednotlivé pak svazky štětin vězí ve follikulech (Tab. II. Fig. 

 3. wZ, tw), váčcích to ze zřetelné membrány složených, v níž jednotlivě 

 roztroušená, vřeténkovitá jádra dosti jsou patrna (Tab. II., Fig. 3. np). 



Pohyb váčku, jemuž ovšem podřízeny jsou pohyby štětin, řízen 

 jest pak dvojí soustavou svalův: 1. parieto vaginálních, 2. interfolli- 

 kulárních. 



První modifikace představuje nám buňky silně do osy protáhlé, 

 s jádrem elliptickým uprostřed; konec jeden upevněn na basálním 

 vrcholu váčkovém, druhý pak naintegumentu tělním (Tab. II. , Fig. B.spo). 



