342 



však, že zmíněné částky květu pšenice již ochlazení —2° C ano 

 i — 1° C ničí. To v té okolnosti zajisté má hlavní příčinu, že jak 

 tomu v letě bývá, krupobití po dusném horku přicházívá, a po kru- 

 pobití dosti záhy jasno a s ním i rychlé oteplení se dostavuje. Konal 

 jsem, abych to zjistil, pokusy se pšenicí obecnou, zimní se špaldou 

 a se samopší. Způsoboval jsem na nich pohmožděniny kousky ledu 

 velikosti krup, a skláněl jsem klasy s rozevřenými právě za květu 

 kvítky po způsobě větru k zemi, a zakryl jsem je zde drobným 

 ledem tak, jak tomu někdy bývá po krupobití, když větší množství 

 krup napadlo. Když led roztál, a klásky uvolnil, vzpřímila se opět 

 stébla. Semení čky však záhy jevily odumírání, ustály v dalším vý- 

 voji, a následek toho byla částečná aneb i úplná hluchost klasu, 

 jevící se již předčasným zběláním míst zachvácených škodným vlivem 

 ledu. 



I v přírodě jsem často nacházel mezi obilím potlučeným tako- 

 véto stopy rázu i mrazu, navzájem se provázející, a to obyčejně na 

 klase celém, jindy na jeho jen špičce, jindy opět jen místy, a to na 

 té straně, odkud kroupy větrem byly hnány. Stébla klasů těch vždy 

 se strany téže bývají skvrnami bělavými tím více označena, čím větší 

 množství krup na ně narazilo. A s téže strany jako stébla i klasy 

 bývají označeny skvrnami rázem vzbuzenými, leda že klas větrem 

 semo tam klácený a skloněný mnohému nárazu ujde, a i se strany 

 zachycen bývá. 



Tam, kde rázem způsobena byla ona skvrna, jeví se pod lupou 

 ať na plevách, či pluchách, či jinde uprostřed nich podélné trhlinky. 

 U skvrn, mrazem způsobených, nepozorujeme však trhlin těch. Bývá 

 tu větší část klasu zažloutle bílá, a to obyčejně současně na několika 

 klasech v nejbližším sousedství, poněvač větrem ne klas jeden, ale 

 více jich sehnutím dostalo se pod ledový ten pokrov*). Zjev ten 



*) Totální i lokální sbělání klasů zaviněno bývá i hmyzem. To však dle škůdců 

 i škod jimi způsobených snadno bývá k poznání. Jsou to hlavně pilořitka 

 stébelná (Cephus pigmaeus), jejíž larva, vrtajíc v stéble obilí hlavně žita, 

 prokusuje kolénka, a způsobuje tím předčasné usýchání, a proto i sbělání 

 celého klasu, jakož i stébla alespoň ve svrchní části. Druhý hojný tu 

 škůdce jest mšice obilní (Aphis cerealis), jež ssaje ze pluch i semeníčků, 

 a později ze zrn působíc lokální odumírání míst jí napadených. Třetí hojný 

 škůdce podobnou škodu pášící jest puchýřnatka obilní (Thrips cerealium), 

 jež zejména na pšenici ssáním působí pometání některých zrn, a i zbělání 

 lokální. Škodu způsobenou prvním škůdcem poznáme snadno již dle úpl- 

 ného sbělání horní části stébla i klasu, jakož i dle toho, že možno klas 

 s nejhořejší části stébla snadno vytrhnouti z prvního kolénka prokousaného 



i 



