390 



(teď), 3 Psilotum, 2 Tmesipteris, 1 Phylloglossum (4 ctm. vysoký 

 monotyp Austrálie) — tedy máme staré Lycopodiacey stejně po celém 

 světě rozšířené — ba Lepidodendron Sternbergii, aculeatum, depres- 

 sum, Knorria imbricata, Ulodendron minus, Sigillaria tesselata jsou 

 stejně" v Evropě a sev. Americe. 



Teď má nejvíce druhů Amerika (88 Selaginella, 64 Lycopod.), 

 pak Asie (87 Selag., 35 Lycop.), méně Afrika 32 a 13, Austrálie 14 

 a 4, Polynesie 19 a 15 a Europa 6 a 4. 



Lycopodiacey jsou více rozšířené než Selaginelly — L. clavatum 

 je skoro kosmopolitické (Eur., As., Afr., Am., Tasmánie), flegmaria 

 Afr., As., Polynesie, Austral., cernuum Afr., As., Am., Polynesie, 

 nummulariifolium Amer., As., Polynesie, annotinum Eur., As., Amer. 

 až Čili, complanatum Eur., Amer., Maloasie, Madeira, inundatum 

 Eur., Am. sev., alpinum Eur., As., Am. sev., selago Eur., Canary, 

 Maloas., Austral., sev. Amer., saururus Am., Afr., trichiatum, sabi- 

 naefolium Am., As., verticillatum Am., Afr., Tmesipteris tannensis Au- 

 stral., N. Seeland, Californie, Psilotum triquetrum Afr., Am., As., Austr., 

 Polyn. 



U Selaginell není rozšířenějších než concinna As., Afr., Ql., 

 flabellata Am., Filipíny, Polynesie, helvetica Eur., Orient, Amursko, 

 vogelii Fernam Po, Samoa, levigata Filipíny a Madagaskar, Kraussiana 

 Afrika, Canary, Sicílie, lepidofylla Kalifornie, Mexiko, Hawaji, ru- 

 pestris Amer., As., Afr., wallichii, tenera, atroviridis Asie, Polynesie. 



Selaginelly milují více teplo a vláhu než lycopodie — neschá- 

 zejí však druhy endemícké v Arábii (imbricata), Mongolii (e mongo- 

 lica), v Asii sev. (borealis). 



Ze staré doby počítá Schimper 18 dr. od devonu (Arctopodium) 

 a uhlí dolů. Avšak blízkých asi Lepidodendronů bude víc než 100 

 (nepočítaje plody Lepidostrobů 33), od nejstarší doby (L. duslianum, 

 které jest skutečné L. a ne řasa ze siluru českého, L. gaspianum). 

 Druhy již tenkrát daleko rozšířené (L. veltheimianum). 



Ostatně Lycop. rozšířeny jsou pravidelněji nežli ostatní kapradí. 



Europa nemá endem. druhů — jedny rozšířeny na východ (S. den- 

 ticulata, helvetica) neb severní Ameriku (spinulosa) — Lycopodie jsou 

 sice mnohem kosmopolitičtější, ale podrží i zákon ten — tak selago, 

 clavatum, annotinum, inundatum, alpinum jsou v severní Americe 

 (US., Asa Gr.), kde jsou sibiřské dendroideum (do Japanu), africko- 

 australské carolinianum a j. v. 



Isoetaceí má Salomon teď 37, nejvíc v Americe 12 (10 e), 

 Europě 11 (6 e), v Afr. (4 e), Asii 6, Austrálii (2j, Oceánii (6). 



