540 



(54) tq(a —w)— ^22) 2a>i + 2a 12 sm2m l —(a ll +a 22 ) 



1 (a íl — a 12 ) sin 2cj í — 2a 12 cos 2g) x 



Mají-li býti centrálně roviny k sobě kolmý, t. j. a) 2 — a> i z= 90°, 

 musí platiti: 



ty 2g) x = 



2a í2 



Volme roviny ty za roviny FZ a ZZ; pak jest w l = 0, tudíž 

 i a í2 — (předpokládejme zatím a 11 ^a 22 ). Kladouce tudíž a n — 0, 

 obdržíme : 



2 1 — íř 22 ) srn 2(o x (a XÍ — a 22 ) ty % 



a konečně: 



(55) tg g> 2 — — — cot co í — — w coč . 



a n 



Zde musíme rozeznávati kladné a záporné n. 



V případě kladného n % t. j. jsou-li obě elongace kladné neb 

 záporné, mění se úhel cd 2 — co 1 , vycházeje od hodnoty 90° (pro 

 a x = 0) tak, že dospívá pro 



(56) tg cj í — \fn, tg ca 2 — — \fn , 

 maxima (minima), určeného rovnicí: 



(57) ^K_« t ) = -^. 



Při tom nabývají koefficienty elongace stejných 

 hodnot: 



(58) u x =u 2 ~^ (a n 4- a 12 ). 



Příslušné roviny centrálně jsou k dřívějším (k sobě kolmým) 

 rovinám centralným souměrně umístěny. 



Zvláštní případ íirl neposkytuje žádného maxima ; zde mohou 

 býti jakékoli k sobě kolmé roviny v centrálně ose se protínající ro- 

 vinami centralnými, a příslušné koefficienty elongace jsou vždy stejné. 



Tento případ jest jakési analogon expanse ; všechny body útvaru 

 pošinují se při tomto pohybu na přímkách kolmých k centrálně ose 

 o délky měřené součinem vzdálenosti od této osy s koefficientem 

 elongace. Můžeme tudíž zváti pohyb takový, nad jiné kombinace dvou 

 elongací názornější, cylindrickou neb rovinnou expansí. 



V případě záporného n\ t. j. je-li jedna elongace kladná, druhá 

 záporná, není žádného maxima (minima) pro úhel co 2 — ra n poněvadž 

 podmínkou jest zde opět: 



