553 



Máme zde tudíž pro sedm veličin 



ň fy *j Pii Pi: <Pi c 



pouze pět rovnic, tedy dva stupně volnosti. Zejména máme pro veli- 

 činy ip, <?, <p, s následující tři rovnice, jež snadno z rovnic srovnáním 

 koefficientů vzniklých obdržíme: 



(114) a~a i2 — a 21 , 



n " p?\ (<^i2 — a n) S ^ n 2ip 4~ % s s i n 2<jP — — % a w> 



(a l2 — a 21 ) cos 2ty -f - 2s cos 2<p — a i2 -f - a 2l . 



Koefficient <? jednoduchého pošinutí jest tudíž vždy týž, kdežto 

 kolisá koefficient s pošinutí symmetrického mezi dvěma krajními hod- 

 notami. 



Kladouce totiž: 



s cos 2(p =: f , s sin 2cp ~ rj, 



obdržíme : 



(ne) (i .- -+ (v + *»r = fity^Ly. 



Paprslek vedený od začátku souřadnic k jakémukoli bodu kruž- 

 nice (116) určuje délkou svou možnou hodnotu koefficientů dilace s; 

 přímky půlící úhly, jež týž paprslek s osou X tvoři, jsou normálami 

 základních rovin téže dilace. Příslušné naklonění centralné roviny 

 elongace poskytují rovnice (115). 



Úplná analogie tohoto skládání dilace jednoduché a symmetrické 

 se skládáním elongace a dilace souměrné (v. §. 6 B.) bije do očí, 

 ačkoli oba výsledné pohyby jsou různého rázu, jsouce podrobeny 

 podmínkám nestejným: 



(117) a 12 — a 2l =0 a a u ~\-a 22 = 0. 



Volíme-li dále absolutní polohu centralné roviny jednoduchého 

 pošinutí, t. j. veličinu jo dle libosti, jsou srovnáním koefficientů a í0 

 a a 20 dány hodnoty p v a p 2 , t. j. absolutní poloha osy pošinutí sou- 

 měrného. Pro různé, mezi sebou však rovnoběžné polohy centralné 

 roviny jednoduché dilace vyplňují příslušné osy dilace symmetrické 

 rovinu, v určitém úhlu k oné rovině centralné nakloněnou. Obě 

 roviny protínají se v přímce, kterou můžeme, anaž obsahuje body při 

 daném pohybu polohu svou neměnící, nazvati centralnou osou téhož 

 pohybu. Její polohu (souřadnice x, y bodů na ní položených, obdržíme 

 kladouce v (111) Ax a Ay rovny nule. 



