562 



hraně 4 mm. široké. Hrana lateralní tvoří mírný oblouk ku hraně 

 tergalní se prohýbající, hrana tergalní mírně jest prohnuta a hrana 

 svírací mírně obloukovitá. Od vrcholu k úhlu hrany basalní a late- 

 ralní běží dosti ostrá hrana, na níž lámou se vrstevnice rovnoběžné 

 s hranou basalní a sbíhají se obloukovitě ku hraně tergalní; jsou 

 dosti ostře vyznačeny a jemnějšími, rovnoběžnými čarami proloženy. 

 Jen od vrcholu rozbíhá se ku hraně lateralní několik jemných pa- 

 prsků na přič přes vrstevnice. 



Naleziště: Druh tento, známý dosud jen z eocenu, přichází 

 v našem cenomanu ve vrstvách korycanských u Kamajku (carina) 

 i v senonu ve vrstvách březenských v Lánech na Důlku u Pardubic 

 (scutum). 



2. Sc. quadricarinatum. Reuss, 



(Tab, I. obr. 2. a, b f c.) 



Reuss Verst. d. bóhm. Kreidefor. str. 105. T. 42. f. 18. (Poli. quadric.) 

 Beuss Uber fossile Lepadiden str. 24. T. 2. F. 14. 

 Darwin. A mon. on tne foss. Lep. str. 38. 



Druh tento předešlému jest značně příbuzen; neméně i se Sc. 

 fossula Darw. a s recentním druhem Sc. rutilum, jest však da- 

 leko hojnější. Úlomky carin vyskytují se zvláště četně v Kamajku; 

 Reuss popsal druh ten dle necelé cariny z Novosedlic (Weisskirchlitz). 

 Ostatní plošky nejsou známy. 



Carina. Úlomky kýlů (špičky) často se objevující v Kamajku 

 shodují se s popisem Reussovým; tytéž bylo by snadno též poplésti 

 s druhem předešlým ; máme-li však před sebou carinu celou, nemůže 

 býti pochybnosti o velké různosti obou druhů, které zvláště nápadně 

 shodují se v tom, že stěny bočné tvoří se stříškou úhel pravý, kterýž 

 znak zvláště snadno svésti může k určení nesprávnému, není-li cariny 

 větší část nebo nejsou-li žebra dobře zachována, dle nichž druh ten 

 jest pojmenován. Domnění Reussovu, že by druh ten byl snad iden- 

 tický se Sc. pygmaeum Bosq. (T. 3. F. 10 — 17) nelze dáti místa. 



Největší kus cariny měří 16 mm a jest v části dolení při této 

 délce 5 mm široký. Kdežto u špičky jest stříška skoro rovna, jest 

 doleji klenutější, nemá zde střední rýhy jako u druhu předešlého 

 a jest také v části této ohnutější. Od stěny bočné oddělena jest jako 

 tato od vnitřní stěny bočné vysedlým, ne však příliš ostrým žebrem, 

 tak že na průřezu příčném vidíme průřezy čtyr žebérek. Struktura 

 povrchu podobna jest oné druhu předešlého, není však tak jemná 



