566 



bíhajících, silně vystouplých žeber, čím dále od vrcholu širších a dle 

 vrstevnic uzlovitě stlustlých. 



8. Sc. crassum n. sp. 

 (T. I. obr. 6.) 



Tergum, jež dosti často v rozmanité velikosti přichází v Ka- 

 majku, jest jedinou mně známou ploškou toho druhu. Má tvar troj- 

 hranný s hranami více méně skřivenými. Hrana carinalní jest u prostřed 

 prohnuta, hrana scutální jest dosti rovna, hrana svírací mírně oblou- 

 kovita. Hřbetní čára tvoří mělkou, úzkou rýhu, hadovitě prohnutou, 

 v níž sbíhají se vrstevnice v úhlu značně ostrém splývajíce po jedné 

 straně do hrany carinalní, po druhé straně do hrany svírací dle 

 směru hrany scutální. Od vrcholu běží ku hraně scutální druhá 

 mělká rýha, oddělující silně vyklenutou střední část terga od nižšího 

 postranního proužku. 



Tergum toto nápadno jest zvláště svou hmotností; vyobrazený 

 exemplář při délce 18*5 mm a největší šířce 6 mm jest 1*5 mm tlustý. 

 Spodní plocha jest téměř rovna a má při vrcholi a podle části hrany 

 svírací úzkou, vystouplou obrubu. 



Naleziště: Kamajk. 



9. Sc. nitem n. sp. 

 (T. I. obr. 8. a h) 



Bosquet vyobrazuje na T. III. obr. 8. a 15., dále na T. IV. 

 obr. 5. a 16. své monografie o cirripedech limbourgských rostra druhů 

 Sc. gracile, pygmaeum, pulchellum a Hagenowianum, z nichž zejména 

 první dvě velice upomínají na plošku na t. I. obr. 8. vyobrazenou, 

 která dosti často vyskytuje se v Kamajku. 



Jest to zobánkovitá, silně vyklenutá ploška, 3—4 mm vysoká 

 a při basi skoro stejně asi široká, tak že obraz její tvoří téměř troj- 

 úhelník rovnostranný. Vyklenutý hřbítek oddělen jest dvěma jemnými 

 paprsky. Vrstevnice jsou jemné, s basalní hranou rovnoběžné a stří- 

 dají se s jemnými rýžkami. 



Druh tento stojící mezi Sc. gracile a pygmaeum neshoduje se 

 s žádným z obou zcela i dlužno ho novým označiti. 



Naleziště: Kamajk. 



