600 



9>(r l5 r 2J w, ife) ~ qp(l, r a , . . , ^ | — r x -f- 1, & — r y + 1) 



+ Oi — i) O — k — g> + 1) g>(*2> • • • I w — * — n) 



und claraus mit Hiilfe von a) scliliesslich die Reduktionsformel 



(1) Wu • •> r«1 n i k ) = (n + 1) {* — k — q + 1) 



9>(»- 2 , ...r 9 \ n — r u h— 



Durch wiederholte Anwendung der Formel (1) und durch Be- 

 nutzung des bekannten Resultates j,der Herren C. Le Paige und 

 Emil Weyr , welches in der Formel cp(ti | v, ^) zz: (p -f- 1) (v — p) 

 besteht, bekommt man das gesuchte Resultat 



(2) g>(V a , r s , . , . », fc) zz: p! f 1 ""**) 77 (1 + *•<), 



in Worten: 



„Jede allgemeine Jr besitzt 



9\( l ~ k )(í+n) (l+r 1 )....(l + r,) 



merkwilrdige Grwppen vom Typusfa, r 2 ,...?^)". 



Die Bedingung ra >: + 9 wáre uberflussig zu erwáhnen, da 

 fúr den Fall n<k~\-Q diese Anzahl von selbst verschwindet, und 

 also auch hier die Ůbereinstimmung stattfindet. 



Der vom Herrn Emil Weyr gefundene specielle Fall entsteht 

 aus dem unseren allgemeinen durch die Annahme q =. k, also r y zz r 2 zz 



. . . -=r k _=z 1 , und lautet: „Die allgemeine f besitzt 2 k | w ^ k\ 



Gruppen mit je k „Doppelementen". 



43. 



O rozkladu stejnorodého pohybu. 



Přednášel prof. dr. A. Seydler dne 11. prosince 1885. 



§. 1. Pohyb rovinný o sobe. 



Ve své přednášce ze dne 13. března t. r. poukázal jsem předně 

 k tomu, kterak nej všeobecnější pohyb lze považovati co postup ne- 

 konečně mnoha nekonečně malých stejnorodých pohybů (deformací), 



