601 



z čehož důležitost podrobného studia týchž pohybů *) jest patrna; 

 dále ukázal jsem, kterak lze deformace takové rozložiti v řadu jedno- 

 duchých pohybů, ať tak díme prvků kinetických, jejichž studium se 

 nám tudíž co první úloha objevila. V druhé přednášce, odbývané dne 

 13. listopadu t. r., podal jsem přehled ne j důležitějších aequivalencí 

 různých druhů pohybu, kteréžto věty jednak poskytují hlubší názor 

 v povahu rozmanitých kinetických tvarů, jednak připravují půdu pro 

 rozbor všeobecné (stejnorodé) deformace. 



Rozbor dosavádní poučil nás o existenci několika základních 

 tvarů pohybu, za jakéž jsme z podstatných důvodů volili translaci, 

 rotaci, elongaci a expansi, dilaci jednoduchou a dilaci symmetrickou. 

 Vyhledavše dále aequivalence různých kombinací těchto pohybů, na- 

 lezli jsme některé složitější, vždy však ještě dosti jednoduché tvary 

 pohybů. S nepatrnými výminkami, z nichž nejdůležitější se nám vy- 

 skytuje co pohyb šroubový již ve studiu pohybu útvarů nepro- 

 měnných, náležely tyto nové tvary k velké skupině pohybů rovin- 

 ných neb cylindrických, při kterých jsou pohyby všech bodů 

 na jistých přímkách položených, stejné, a k těmto přímkám kolmé, 

 tak že stačí vyšetřiti pohyb v kterékoli rovině ku směru týchž přímek 

 kolmé. K téže skupině přináleží však, jak na první pohled patrno, 

 samy uvedené základní tvary pohybu, s vyloučením expanse. 



Nebude tudíž zbytečno, vyšetřiti podrobněji nejobecnější pohyb 

 rovinný, čímž se rozboru dřívějšímu (II. == přednáška : O aequiva- 

 lencích základních druhů pohybu) v mnohých směrech dostane do- 

 plnění. 



Východištěm mohou nám býti známé rovnice: 



kdež značí /S®, Ay přírůstky souřadnic a?, y ke konci vykonaného 

 pohybu, tedy při nekonečně malých hodnotách koefficientů a mn složky 

 dráhy opsané bodem (a?, y). Počet koefficientů ukazuje, že má nej- 

 obecnější pohyb rovinný o sobě šest stupňů volnosti; v rámci po- 

 hybu trojrozměrného (tedy v případě, kdy vhodnější jest proň název 

 pohybu cylindrického) má ovšem osm stupňů volnosti, poněvadž tu 



*) Co zde nazývám stejnorodým pohybem, slově obyčejně stejnorodou defor- 

 mací, aniž se budu posledního výrazu úzkostlivě střežit; užívám však raději 

 slova prvního, obmezuje výraz „deformace" na takový pohyb, při kterém 

 se tvar předmětu mění. 



