607 



jj U a iO a íí ~h a 20 a í 2 

 ^ __ a \0 a \2 ^-2 0^1 1 



a případ ten tudíž vždy možný. 



V druhém případě nalezneme však: 



— (pu -f ^)fl u = a 1 oVa ll 2 + a 2í 2 



— (p u + g^Ki = « 20 V%i 2 + Si 2 - 



Těmto rovnicím lze vyhověti pouze, platí-li vedle (11) ještě: 

 (15) a ly a 20 — a 21 a 10 = O, a 12 a 20 — a 21 a 10 = 0. 



První rovnice plyne z předchozích relací, druhá z první a z (11), 

 předpokládáme-li, že se žádný koefficient nerovná nule. 

 Platí-li tři rovnice (11) a (15), můžeme kladouce: 



«20 _ ( hl _ ^22 _ m 



a l0 a n a 12 



psáti : 



A x — m Ay, 



a vidíme, že jest pak v případě prvém: 



a io 



p = q = — T7==== , 



t. j. obě centrálně přímky splývají tu v jednu. 



Veškerý výsledek lze tudíž zahrnouti v tyto věty: 

 Pohyb rovinný, určený jedinou podmínkoú(ll), jest 

 na jediný způsob aequivalentní elongaci a jednoduché 

 dilaci, tak že centralné přímky těchto pohybů jsou 

 rovnoběžný. Přistup uj í-li vedle podmínky (11) ještě 

 podmínky (15), splývají tyto centr, přímky v jedinou. 

 Pak můžeme však daný pohyb nahraditi též elongaci 

 a jednoduchou dilací o kolmých ksobě rovinách cen- 

 tralných, protínajících se v kterémkoli bodu určité 

 přímky. Zvláštní případy, kdy některý koefficient rovná se nule, 

 snadno sobě upravíme dle návodu předcházejícího. 



§. 2. Pohyb rovinný co složka všeobecného pohybu prostorového. 



Bylo již poukázáno k tomu, že má pohyb rovinný neb cylin- 

 drický ve všeobecné soustavě kinetických tvarů 8 stupňů volnosti. 



